ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 лютого 2021 року           справа № 243/6830/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року (повний текст складено 11 грудня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 243/6830/20 (головуючий І інстанції суддя Гончарова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Мартича Максима Ярославовича, Управління патрульної поліції в Донецькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-
                                                     В С Т А Н О В И В: 
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходилася адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 (далі – позивач) до рядового поліції 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Мартича Максима Ярославовича (далі – відповідач 1), Управління патрульної поліції в Донецькій області (далі – відповідач 2), Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач 3) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 27.07.2020 відповідачем, рядовим поліції Мартичем М.Я., у відношенні нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення пп. 8.7.3 «е» п. 8.7 ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно з постановою 27.07.2020 року о 23-50 год. у м. Краматорську по вул. К. Гампера (Горького), 2А, водій, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, порушив вимогу пп. 8.7.3 «е» п. 8.7 ПДР України, проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора червоного кольору. Після цього автомобіль був зупинений поліцейськими та відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2885869, якою його визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.
Однак, на прохання позивача надати докази «встановленого порушення» рядовим поліції було надано мобільний телефон свого колеги, на якому було фото силуету автомобіля (вигляд з боку), без будь-яких ознак, що це саме автомобіль позивача, оскільки, як виявилось потім, відповідач знаходився на узбіччі дороги. Окрім того, як зазначає позивач, на фото з телефону колеги рядового поліції видно, що червоне світло горить саме для руху поліцейського автомобіля, а не для руху позивача.
Крім того, як зазначає позивач, оскільки автомобіль рухався по вул. К. Гампера м. Краматорська пізно ввечері, світлофори по місту взагалі були вимкнені, горів жовтий миготливий сигнал, що дозволяє рух і інформує про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу.
Позивач звертав увагу, що взагалі не зрозуміло, фото якого автомобіля пред`являлось як доказ поліцейськими, адже державного номеру автомобіля на фото видно не було, та сам факт зображення червоного сигналу світлофора ставить під сумнів відповідність фото реальним обставинам справи, а отже, доказів вчинення порушення саме позивачем відповідач не надав та протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення пп. 8.7.3 «е» п. 8.7 ПДР України.
Також позивач зауважив, що під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення позивачу відповідачем не було роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні, тощо, просив визнати дії відповідача, рядового поліції ОСОБА_2 , протиправними та скасувати постанову серії ЕАМ № 2885869 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Також позивач зауважив, що в оскаржуваній постанові зазначено відеореєстратор, яким здійснювалось фіксування під час спілкування співробітників патрульної поліції з позивачем - АН00155, хоча з відеозапису вбачається, що номер відеореєстратора – НОМЕР_1 . Відеореєстратор деякий час був вимкнений, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції прослідував за автомобілем ОСОБА_1 , після цього перерва та вже після перерви ОСОБА_1 роз`яснюється ст. 63 Конституції України. Окрім того, як зазначав позивач, з відеозапису незрозуміло, що саме автомобіль позивача проїхав. Також з відеозапису не вбачається, працював чи ні світлофор. Відеозапис спілкування ОСОБА_1 зі співробітниками патрульної поліції у окремому файлі. З відеозапису вбачається три світла на світлофорі. Позивач вважає наданий відповідачем відеозапис неналежним доказом. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року у справі № 243/6830/20 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2885869 від 27.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425,00 грн. Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_2 , по вул. К. Гампера (Горького), 2А м. Краматорська Донецької області, проїхав перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відеофіксація проводилась технічним засобом АН00155 та відеореєстратором XIAOMI YI (арк.справи 10).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З дослідженого відеозапису, який надано відповідачем на цифровому диску типу DVD-R, серійний номер 079220812173231 (арк.справи 22), відеофайл 20200728072220001145 тривалістю 11-29 хв., вбачається, що дійсно 27.07.2020 року, близько 23-54 год., поліцейським патрульної поліції батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Мартичем М.Я. по вул. К. Гампера м. Краматорська Донецької області був зупинений автомобіль SKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки вказаного автомобіля позивача поліцейським було наведено порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3 «е» ПДР України, а саме – проїзд автомобіля на заборонний червоний сигнал світлофору.
З відеофайлу «video_2020_08_13_08-55-25» тривалістю 1 хвилина вбачається, що 27.07.2020 року у темний час доби, на відео зафіксований час 23-53 год., відеореєстратором, розташованим у службовому автомобілі патрульної поліції, зафіксовано, як автомобіль світлого кольору проїжджає регульований пішохідний перехід одразу після перемикання світлофору з жовтого світла на забороняюче подальший рух транспортних засобів червоне світло.
Відповідно до п. 8.7.1 ПДР України, у світлофорах з вертикальним розташуванням сигналів сигнал червоного кольору - зверху, зеленого - знизу, а з горизонтальним: червоного - ліворуч, зеленого - праворуч.
В даному випадку з наданого відеозапису чітко вбачається, що світлофори на ділянці дороги вул. К. Гампера м. Краматорська, де було зафіксоване порушення Правил дорожнього руху, мають вертикальне розташування сигналів, та саме перед тим, як автомобіль позивача проїхав регульований пішохідний перехід, увімкнувся сигнал світлофору, що розташований зверху, тобто червоний.
Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Щодо доводів апеляційної скарги, що з відеозапису нібито не зрозуміло, що саме його автомобіль зафіксований на відео під час проїзду регульованого пішохідного переходу, колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки службовий автомобіль патрульної поліції негайно після виявлення проїзду автомобілем регульованого пішохідного переходу на заборонний червоний сигнал світлофору прослідував за вказаним автомобілем, жодних транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, на дорозі не було та після зупинки транспортного засобу на відео, яке не переривалося у даному файлі, чітко видно ідентифікуючі ознаки зупиненого автомобіля, а саме – марка SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Колегією суддів також не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності , в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання, оскільки на відеозаписі (відеофайл 20200728072220001145), який фіксувався після зупинки співробітниками патрульної поліції автомобіля позивача зафіксований момент роз`яснення поліцейським патрульної поліції прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, особі, щодо якої приймається рішення про накладення адміністративного стягнення, та вбачається, що жодних клопотань після роз`яснення йому прав ОСОБА_1 не заявляв.
За правилами частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем, рядовим патрульної поліції Мартичем М.Я., винесено постанову серії ЕАМ № 2885869 від 27.07.2020 року з технічною помилкою, а саме – із зазначенням невірного номеру технічного засобу, яким здійснювалась відеофіксація.
Зазначене порушення вимог статті 283 КУпАП відповідачем не заперечується, що під час винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, співробітником патрульної поліції було припущено технічну описку при зазначенні номеру відеореєстратора.
Однак, відповідачем надано достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується прийняття оскаржуваної постанови, зокрема, вищезазначений відеозапис, на якому зафіксовано момент вчиненого адміністративного правопорушення.
Зазначення співробітником патрульної поліції в оскаржуваній постанові неправильних даних, зокрема невірного номеру технічного засобу, яким здійснювалась відеофіксація, не спростовує порушення позивачем вимог п. 8.7.3 «е» Правил Дорожнього руху, та є опискою.
Аналогічна правова позиція щодо неточних відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження № К/9901/17897/18).
Отже в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.
Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2885869 від 27.07.2020 року, задоволенню не підлягають, постанова винесена правомірно, та існували всі підстави притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення останнім п. 8.7.3 «е» ПДР України.
Колегія суддів також вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме допуску до участі у справі представника відповідача на підставі довіреності, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Відповідно до ч. 5 ст. 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Судом першої інстанції дана справа визначена як справа незначної складності (ухвала про відкриття провадження у справі від 11.08.2020 (арк.справи 14).
Представником відповідача на підтвердження повноважень суду першої інстанції надана довіреність від 12.03.2020 (арк.справи 93).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що у справах незначної складності відсутня законодавча заборона приймати участь представникам на підставі довіреності.
Таким чином, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції не порушені норми процесуального права при допуску до участі в судовому засіданні представника відповідача.   
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року у справі № 243/6830/20 – залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року у справі № 243/6830/20 – залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                             Е.Г. Казначеєв