УХВАЛА
18 січня 2021 року
м. Київ
справа № 464/7669/17
провадження № 61-14784ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Сихівського районного суду м. Львова                   від 20 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня          2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власним майном і облаштуванні огорожі,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала через представника ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційної скарги.
У грудні 2020 року до суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 , якою недоліки скарги не усунуто.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд вказав на те, що скаржнику необхідно надати до суду виправлену касаційну скаргу, в якій слід зазначити підстави касаційного оскарження та їх відповідне мотивування.
В поданій до суду касаційній скарзі зазначено, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункти 1 та 2 частини другої статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги процесуального закону стосовно оформлення касаційної скарги, оскільки не вказано постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, а також не було наведено мотивування доцільності відступлення від правового висновку Верховного Суду з приводу застосування норми права у подібних правовідносинах.
Таким чином, скаржник не виконав вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
Оскільки станом на 18 січня 2021 року недоліки касаційної скарги не були усунуті, тому касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.
Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Сихівського районного суду м. Львова                   від 20 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня          2020 року повернути скаржнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                А. А. Калараш