Номер провадження: 22-ц/813/1453/21 
Номер справи місцевого суду: 501/170/17
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І., 
за участю секретаря – Фабіжевської Т.С.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
До суду звернулось ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з позовом (а.с.1-2) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому мотивуючи тим, що 11.01.2008р. між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11к-398 на підставі якого останній був наданий кредит у розмірі 130 000,0 грн. В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 11.01.2008р., відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 11.01.2008р. не виконують належним чином, просило суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №11к-398 від 11.01.2008р. у розмірі 202 366,47 грн; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» судові витрати у розмірі 3 035,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнено в солідарному прядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №11к-398 від 11.01.2208р. у розмірі 202 366,47 грн. Стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 3 035,50 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості задовольнити частково у частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 123699,74 грн, що складається із заборгованості за кредитним договором у розмірі 96303,57, строкової заборгованості по відсоткам у розмірі 1631,36 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 25764,81 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовии, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не застосовано позовну давність до позовних вимог щодо стягнення пені.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
У судове засідання, призначене на 20 січня 2021 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
20 січня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Главацького Ю.А. про розгляд справи за відсутністю сторони позивача.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 02 лютого 2021 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягненої пені.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості у загальному розмірі 123699,74 грн ніким не оспорюється, а тому вказані позовні вимоги не підлягають апеляційному перегляду.
Стосовно строку позовної давності, про який зазначав представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення, то в ухвалі Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2019 року зазначено, що разом з тим, в контексті ст.288 ЦПК України наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч.1 статті 288ЦПК України не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Так, відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції врахував також, що в заяві відповідач не наводить підстави і не надає докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і які не досліджені судом.
Однак колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції в частині незастосування позовної давності з огляду на наступне.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.
Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 16-17 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд апеляційної інстанції.
Позивач звернувся до суду з позовом 30 січня 2017 року, тобто датою, з якої необхідно рахувати позовну давність для вказаних правовідносин щодо заборгованості за пенею, заборгованості по процентам та комісією, є 30 січня 2016 року.
Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню, вираховуються з 30 січня 2016 року по 30 січня 2017 року (дата звернення до суду із позовною заявою), та становлять:
-пеня, нарахована за прострочення погашень основної заборгованості, – 18091,90 гривень;
-пеня, нарахована за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, – 55359,52 гривень.
Загальна сума пені становить – 73 451,42 гривні.
Враховуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, становить 197 151,16 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.
Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення пені.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року змінити в частині стягнутої заборгованості.
Стягнути в солідарному прядку з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №11к-398 від 11.01.2208р. у розмірі 197 151,16 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дрішлюк