ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2055/20
Головуючий у першій інстанції – Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/272/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

місце ухвалення судового рішення – м. Прилуки,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 23 листопада 2020 року.

                                        У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року до дня ухвалення судом рішення у цій справі.
Заявлені вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою. Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей у зв`язку з чим виникла заборгованість по їх сплаті у розмірі 38 156,83 грн. 
Згідно з проведеними позивачкою розрахунками за період з 01 травня 2019 року (початок виникнення прострочення зі сплати аліментів, призначених з квітня 2019 року) по 03 серпня 2020 року (дату подання позову), сума неустойки складає 55 946,63 грн. Зазначає, що розмір неустойки перевищує розмір заборгованості, тому відповідач зобов`язаний сплатити на її користь пеню, що не перевищує 100% заборгованості. 
Заочним рішенням від 23 листопада 2020 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2020 року (включно) в розмірі 10 817,09 грн. Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. В решті позовних вимог - відмовив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року до дня ухвалення судом рішення у цій справі, у розмірі не менше 50 118,59 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при вирішенні спірних правовідносин районний суд застосував ч. 1 ст. 196 СК України у редакції, яка втратила чинність, і правову позицію Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від якої Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. 
Зазначає, що у позовних вимогах вона просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року до дня ухвалення судом рішення, тобто фактично по день ухвалення рішення апеляційним судом, що на думку заявниці, є підставою для дослідження апеляційним судом доданих до апеляційної скарги доказів та встановлення нових обставин справи. Зокрема, вважала, що апеляційний суд має виходити з розміру заборгованості по аліментах, яка існує на час перегляду справи у апеляційній інстанції, та врахувати при визначенні розміру пені, що на відповідача був накладений штраф, а отже його розмір слід відняти від суми заборгованості для визначення максимального розміру пені, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 . 
За наданим заявницею розрахунком, розмір пені станом на грудень 2020 року складає 171 812,14 грн, однак стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 50 118,59 грн (57 330,73 грн (сума заборгованості по аліментах станом на 15 грудня 2020 року) – 7 212,14 грн (сума штрафу, який було стягнуто з боржника) = 50 118,59 грн).
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не сплачувались аліменти, розмір яких визначено судовим наказом, з нього на користь позивачки підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2020 року (включно) у розмірі 10 817,09 грн. При визначенні розміру пені суд використав формулу розрахунку, викладену у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15.
З висновком суду першої інстанції в частині визначеного розміру неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.
У справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).
Судовим наказом від 17 квітня 2019 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу подання заяви: 10 квітня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 192,10 грн (а.с. 7).
Згідно з розрахунком Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26 червня 2020 року, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на травень 2020 року становить 38 156,83 грн. (а.с. 12).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).
Положеннями  ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Аналогічно вирішено це питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на наведене, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, однакового застосування норм права, апеляційний суд при визначенні порядку обчислення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів вважає за необхідне застосувати висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).
Встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей за судовим наказом, виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.
Однак, суд першої інстанції невірно обчислив розмір неустойки (пені), застосувавши ч. 1 ст. 196 СК України без урахування змін, внесених Законом України  від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, які набрали чинності 08 липня 2017 року, за яким частину 1 вказаної статті викладено у новій редакції, та яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, та помилково врахував формулу розрахунку, викладену у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від якої Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.
Ураховуючи розрахунок заборгованості Прилуцького міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) по аліментах за виконавчим листом № 2-н/742/171/19 (а.с.12), сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до ст. 196 СК України за період з 01 травня 2019 року (як і просила позивачка) по 31 травня 2020 року (включно), складає 77 839,74 грн, а саме:
За квітень 2019 року – 2 739,00 грн х 397 днів за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1%  = 10 873,83 грн.
За травень 2019 року – 2 699,00 грн х 366 днів  за період з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1%  = 9 878,34 грн.
За червень 2019 року – 2 859,33 грн х 336 днів за період з 01 липня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1%  = 9 607,35 грн.
За липень 2019 року – 2 884,33 грн х 305 днів за період з 01 серпня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1%  = 8 797,21 грн.
За серпень 2019 року – 2 816,00 грн х 274 дні за період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1% = 7 715,84 грн.
За вересень 2019 року – 2 825,33 грн х 244 дні за період з 01 жовтня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1% = 6 893,81 грн.
За жовтень 2019 року – 2 843,94 грн х 213 днів за період з 01 листопада 2019 року по 31 травня 2020 року х 1% = 6 057,59 грн.
За листопад 2019 року – 2 775,89 грн х 183 дні за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року х 1% = 5 079,88 грн.
За грудень 2019 року – 2 947,38 грн х 152 дні за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2020 року х 1% = 4 480,02 грн.
За січень 2020 року – 2 823,51 грн х 1% х 121 день за період з 01 лютого 2020 року по 31 травня 2020 року = 3 416,45 грн.
За лютий 2020 року – 2 843,82 грн х 92 дні за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року х 1% = 2 616,31 грн.
За березень 2020 року – 2 907,09 грн х 61 день за період з 01 квітня 2020 року по 31 травня 2020 року х 1% = 1 773,32 грн.
За квітень 2020 року – 2 096,10 грн х 31 день за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року х 1% = 649,79 грн.
Зважаючи на те, що сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей становить 77 839,74 грн та перевищує суму заборгованості, розмір якої складає 38 156,83 грн, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) у сумі 38 156,83 грн, яка становить 100% відсотків заборгованості по аліментах та відповідає положенням статті 196 СК України.
Не беруться до уваги при вирішенні даного спору додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги довідка, за якою сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 15 грудня 2020 року складала 57 330,73 грн, а також постанова від 06 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 7 214,14 грн, оскільки вони не були предметом дослідження суду першої інстанції. Причин поважності неподання указаних доказів до суду першої інстанції позивачка не зазначила, на неможливість їх отримання не посилається, в суді першої інстанції відповідних клопотань не заявляла. 
ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період, що не охоплюється даним судовим рішенням на підставі зазначених нею нових доказів та за наявності існування заборгованості по сплаті аліментів.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 50 118,59 грн, що розраховані позивачкою відповідно до нового розміру заборгованості по аліментах, що існувала станом на 15 грудня 2020 року, апеляційним судом відхиляються з підстав, наведених вище.
Зважаючи на викладене, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції шляхом збільшення суми неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 10 817,09 грн. до 38 156,83 грн. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Ураховуючи те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та те, що апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і частково задовольняє апеляційну скаргу, належить стягнути з відповідача на користь держави 960,15 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2020 року змінити в частині визначеного судом розміру неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2020 року (включно), стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , збільшивши її розмір з 10 817 (десяти тисяч вісімсот сімнадцяти) грн 09 коп. до 38 156 (тридцяти восьми тисяч ста п`ятидесяти шести) грн 83 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 15 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Головуюча:                                           Судді: