КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 759/7966/19
провадження №22-ц/824/1741/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Болотова Є.В., Музичко С.Г.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
учасники справи: особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року /суддя Бабич Н.Д./
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича у виконавчому провадженні № 61177597, стягувач ТОВ «Новобудова», -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Скаржник ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. у виконавчому провадженні ВП №61177597, по якому ОСОБА_1 - є боржником, а стягувач - ТОВ "Новобудова". В скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника від 05.02.2020 р. Разом із заявою скаржник просила поновити їй строк для подачі даної скарги, посилаючись на те, що на території України введено карантинні заходи, та всі процесуальні строки продовжуються.
Ухвалою   Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року відмовлено скаржнику ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для подачі скарги. Скаргу залишено без розгляду. /а.с. 162-163/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнивши вимоги скарги.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, відмова у поновленні процесуального строку повинна бути оформлена окремим процесуальним документом та не пізніше наступного дня їй надіслана. Вказувала, що нормами ЦПК України не передбачено постановлення ухвали про залишення скарги без розгляду. Водночас, ст. 450 ЦПК України передбачає, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні. Нормами ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Наголошувала, що лист від Міністерства юстиції було отримано у березні під час карантину. Вказувала, що пояснення приватного виконавця суд першої інстанції не мав брати до уваги як такі, що подані з порушенням строків. Також вказувала в апеляційній скарзі доводи по суті порушень у виконавчому провадженні, аналогічні доводам, викладеним у скарзі.                       
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у поновленні процесуального строку та залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції керувався нормами п. 2 ч. 1 ст. 449 ЦПК України про те, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Аналогічне містить Закон України "Про виконавче провадження".
Встановлено, що боржник ОСОБА_1 всі постанови приватного виконавця Лисенка С.О. від 05.02.2020р. у ВП №61177597 отримала 22.02.2020 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
В даному випадку строк на оскарження даних постанов закінчився 03.03.2020 року.
Постанова Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» була прийнята 11.03.2020 року, установлено карантин з 12 березня 2020 р.
Таким чином встановлено, що ще до постановлення Постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року, скаржником уже було пропущено десятиденний строк для звернення до суду з такою скаргою, та скаржник не надала суду доказів про поважність пропуску процесуального строку.
Доводи апеляційної скарги, в частині процесуальних порушень, зводяться до вільного трактування норм ЦПК України.
Так, в обґрунтування доводів на поновлення строку на подачу скарги, ОСОБА_1 посилається на ухвалу Київського апеляційного суду від 21.04.2020 р., яку було винесено під час карантину, а тому строки продовжуються на строк дії такого карантину. /а.с. 115/
Водночас, вказана ухвала апеляційної інстанції, якою поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року, не має жодного процесуального значення щодо оскарження дій приватного виконавця.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на лист Міністерства юстиції  України про те, що діяльність приватного виконавця зупинена строком на один місяць, водночас, вказане не спростовує отримання нею 22.02.2020 р. постанов, які вона вважає неправомірними. /а.с. 117/
Скарга на дії та рішення приватного виконавця подана 23.10.2020 р., через пів року після того, як скаржник дізналась про порушення її прав. Об`єктивних підстав, які б вказували на поважність пропуску такого строку та мали відношення до оскарження дій приватного виконавця, ОСОБА_1 не вказано.
Окрім того ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні при розгляді скарги по суті, судом першої інстанції досліджувались матеріали справи, будь-яких зауважень або клопотань про відкладення для ознайомлення з матеріалами, як і скарг на невідповідність протоколу судового засідання обставинам справи, не висловлено. /а.с. 161/
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року -  залишити без задоволення. 
Ухвалу  Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року - залишити без змін. 
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: