ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року	Львів	Справа № 380/2532/20 пров. № А/857/15832/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року (рішення ухвалене о 12:17 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Ланкевича А.З., повне судове рішення складено 09.11.2020) у справі за позовом Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припис відповідача про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019 року.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що у період з 14.11.2019 року по 27.11.2019 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів у м.Львові Головного управління Держпраці у Львівській області Меленюк Г.С., на підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 14.11.2019 року №2212- П та направлення від 14.11.2019 року №2212, проведено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування у Державному підприємстві “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького”. За результатами інспекційного відвідування внесено спірний припис про усунення виявлених порушень, а саме: ч.4 ст.96 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ч.4 ст.6 Закону України “Про оплату праці” та ч.4 ст.97 КЗпП України. Втім, позивач з таким не погоджується та вказала, що згідно підп.4 п.13 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 “Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю” (далі – Порядок №823), інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду. Проте головний державний інспектор Меленюк Г.С. в порушення вищевказаної норми вийшла за межі своїх повноважень та перевірила питання, щодо якого набрало законної сили рішення суду, а саме: перевірила правильність і повноту виконання рішень суду щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 , зокрема встановлення заробітної плати поновленому згідно рішення суду працівнику. На виконання постанови Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 року №465/6661/16-ц ОСОБА_1 наказом від 16.10.2019 року №1014-о поновлена на попередній роботі. В подальшому, видано наказ “Про оплату праці ОСОБА_1 ” від 16.10.2019 року №1025-о, згідно якого ОСОБА_1 встановлено основну заробітну плату, яку вона отримувала на день порушення її прав, визначену в колективному договорі на 2015-2016 роки, що відповідає вимогам ч.4 ст.97 КЗпП України. Тобто при встановленні заробітної плати ОСОБА_1 підприємство не погіршило умови оплати праці поновленому працівнику. Вказала, що підприємством дотримано принцип диференціації оплати праці, а саме: оплата праці заступникам Генерального директора та першому заступнику Генерального директора встановлена із врахуванням обсягу та складності виконуваної роботи. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Державне підприємство “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 року у справі №465/6661/16-ц частково задоволено апеляційну скаргу Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького на рішення Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника Генерального директора Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького”, стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судових витрат – змінено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника Генерального директора Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького” з 07.11.2016 року. Стягнуто з Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2016 року по 14.11.2018 року в сумі 658449,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Наказом ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” від 16.10.2019 року №1014-о “Про поновлення на роботі ОСОБА_1 згідно рішення суду”, ОСОБА_1 з 07.11.2016 року поновлено на посаді першого заступника Генерального директора Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького”. Підстава: постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 року у справі №465/6661/16-ц.
Згідно наказу ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” від 18.07.2016 року №311 “Про скорочення штату працівників ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького”, посада першого заступника Генерального директора скорочена.
Згідно п.1 наказу ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” від 16.10.2019 року №1025-о “Про оплату праці ОСОБА_1 ” встановлено першому заступнику Генерального директора ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” ОСОБА_1 основну заробітну плату в розмірі 21247,00 грн.
Вважаючи, що такими діями керівництва ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” порушено трудові права ОСОБА_1 , зокрема, встановленням (заниженням) окладу в розмірі 21247,00 грн, що є меншим в 2 рази від окладів інших заступників на підприємстві, остання звернулась із скаргою про порушення трудових прав до Головного управління Держпраці у Львівській області.
З 14.11.2019 року по 27.11.2019 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів у м.Львові Головного управління Держпраці у Львівській області Меленюк Г.С., на підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 14.11.2019 року №2212- П та направлення від 14.11.2019 року №2212, проведено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування у ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького”.
За результатами інспекційного відвідування внесено припис про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019 року. Зокрема, зобов`язано в строк до 18.12.2019 року усунути порушення вимог ч.4 ст.96 КЗпП України, ч.4 ст.6 Закону України “Про оплату праці” та ч.4 ст.97 КЗпП України.
Разом з тим, ДП “МА “Львів” імені Данила Галицького” було проведено процедуру досудового врегулювання спору, а саме відповідні скарги надсилались на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області та Державної служби України з питань праці. За результатами розгляду надісланих позивачем скарг, спірний припис залишено в силі. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оспорюваного припису №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019 року, оскільки такий не відповідає вимогам чинного законодавства України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 “Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю” (далі – Порядок №823).
Підпунктом 4 п.12 цього Порядку передбачено, що інспекторам праці забороняється, серед іншого, розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду.
Предметом розгляду у цивільній справі №465/6661/16-ц було питання поновлення на роботі ОСОБА_1 , як незаконного звільненого працівника, та стягнення у зв`язку із цим середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Наказом №489 від 07.11.2016 «Про введення в дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» на 2016 рік» було упорядковано організаційну структуру підприємства в якій уже відсутня посада першого заступника Генерального директора.
Судом не взято до уваги організаційну структуру підприємства, яка діє після поновлення ОСОБА_1 на роботі в якій і надалі відсутня посада першого заступника «Генерального директора» (копія організаційної структури від 18.09.2019 була надана ГУ Держпраці у Львівській області із Зауваженням до Акту інспекційного відвідування).
У Постанові від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц Верховний суд прийшов до наступних висновків, а саме:
Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.
При цьому, саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.
На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.
Під час розгляду даної справи позивачем надано суду копію Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27.03.2020 у справі №462/422/20 та копію Постанови Львівського апеляційного суду від 28.07.2020 у справі №462/422/20, якою рішення суду першої інстанції залишено в силі. Зазначеними судовими рішеннями доведено законність поновлення ОСОБА_1 на посаді, яка не перебуває в обліковому складі підприємства, та встановлено законність Наказу «Про оплату праці ОСОБА_1 » від 16.10.2019 №1025-о.
В силу імперативної норми ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Проте, судом не було взято до уваги обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням.
Відповідно до п.п.4 п.13 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.08.2019р. №823 (в редакції від 21.08.2019), при розгляді даного спору враховуються лише ті обставини, які існували на момент встановлення заробітної плати ОСОБА_1 наказом від 16.10.2019 №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 », обставини, пов`язані із виконанням Постанови Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 у справі №465/6661/16-ц про поновлення на роботі ОСОБА_1 є безспірними.
Проте, судом розглянуто дану справу без врахування безспірних обставин, які існували на момент встановлення заробітної плати ОСОБА_1 наказом від 16.10.2019 №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 », а саме:
ОСОБА_1 поновлена на роботі на посаду першого заступника Генерального директора, яка не числиться в штаті підприємства.
Дана посада не задіяна у виробничому процесі внаслідок проведених змін в організації виробництва і праці в 2016 році, що підтверджено організаційною структурою, діючою на момент поновлення ОСОБА_1 на роботі. Встановлення заробітної плати за даною посадою не регулюється Додатком 8-1 до Колективного договору 2017-2018 років. Основна заробітна плата ОСОБА_1 за посадою перший заступник генерального директора «ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» при поновленні на роботі встановлена Наказом «Про оплату праці ОСОБА_1 » від 16.10.2019 №1025-о в розмірі, що відповідав її заробітку на момент звільнення, підстав для встановлення іншого розміру заробітної плати на момент поновлення на роботі ОСОБА_1 не було.
Відтак, розгляд даної справи без врахування вищезазначених безспірних обставин призвів до помилкового застосування судом до спірних правовідносин норм ч.4 ст.96 КЗпП України, ч.4 ст.6 Закону України «Про оплату праці» та Додатку №8-1 до колективного договору на 2015-2016 роки, адже зазначені норми не регулюють порядку встановлення заробітної плати за посадою першого заступника Генерального директора на час поновлення ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду (16.10.2019), оскільки дана посада не числиться в штаті підприємства.
До перевірки надано штатний розпис підприємства та колективний договір.
Перевіркою не встановлено жодних порушень щодо застосування тарифної системи оплати праці працівникам підприємства, які перебувають в обліковому складі підприємства згідно штатного розпису, в тому числі в частині диференціації розмірів заробітної плати.
Система оплати праці ОСОБА_1 не належить до тарифної системи оплати праці, та не регулюється Додатком 8-1 до Колективного договору 2017-2018 років, такий же висновок міститься в останньому абзаці стор.З Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27.03.2020 у справі №462/422/20, яке набрало законної сили. Тому ч.4 ст.96 КЗпП України та ч.4 ст.6 Закону України «Про оплату праці» не регулюють спірних правовідносин, але у відповідності до вимог ч.1 ст.96 КЗпП України оплата праці ОСОБА_1 повинна формуватися на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.
Відтак, при проведенні інспекційної перевірки ТУ Держпраці у Львівській області у відповідності до вимог ч.1 ст.96 КЗпП України підлягали обов`язковому дослідженню: складність виконуваної роботи ОСОБА_1 на посаді першого заступника Генерального директора, кваліфікація працівника.
Однак, ТУ Держпраці у Львівській області при проведенні перевірки таке дослідження не проводило.
Апеляційним судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що ТУ Держпраці у Львівській області, без обґрунтування висновків, встановили порушення щодо невідповідності встановленої заробітної плати ОСОБА_1 виконуваній роботі за посадою першого заступника Генерального директора. 
Позивачем в зауваженні до Акту інспекційного відвідування №ЛВ4506/592/АВ від 27.11.2019 зазначено про різницю складності та обсягів виконуваної роботи першим заступником Генерального директора в порівнянні з іншими заступниками Генерального директора, станом на день поновлення ОСОБА_1 на роботі. 
В підтвердження чого долучив до зауваження копію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 11.10.2019.
Складність та об`єм роботи ОСОБА_1 на посаді першого заступника Генерального директора після поновлення на роботі за рішенням суду є суттєво меншими від складності та об`єму роботи заступників генерального директора. Тому, у відповідності до вимог ч.І ст.96 КЗпП України при встановлені заробітної плати ОСОБА_1 наказом від 16.10.2019 №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 » враховано співвідношення складності та об`єму виконуваної роботи ОСОБА_1 за посадою першого заступника Генерального директора до складності та об`єму роботи заступників генерального директора.
Згідно ч.4 ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Таким чином, враховуючи ч.1 ст.96, ч.4 ст.97 КЗпП України основна заробітна плата ОСОБА_1 встановлена в розмірі 21247 грн., що відповідав її заробітку на момент звільнення, підстав для встановлення іншого розміру заробітної плати на момент поновлення на роботі ОСОБА_1 не було. До такого самого висновку прийшов Залізничний районний суд м.Львова в Рішенні від 27.03.2020 у справі №462/422/20 (стор.4 Рішення), яке набрало законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач обґрунтував неможливість виплати винагороди ОСОБА_1 за вислугу років. На думку позивача його вини у невиплаті такої винагороди немає. Тому визнання позивачем в судовому засіданні факту такої невиплати на думку судової колегії не є тотожним наявності вини позивача у правопорушенні.

Така невиплата відбулася внаслідок неподання ОСОБА_1 відповідної заяви, що передбачено Додатком №11 до діючого Колективного Договору, що є єдиним документом, який регулює порядок і умови виплати щомісячної винагороди за вислугу років працівникам ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького». 

Жоден інший нормативно-правовий акт даних правовідносин не регулює, тому підстав для застосування аналогії до даних правовідносин згідно положень інших нормативно-правових актів немає.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 2102,00 грн. та 3153,00 грн. всього на суму 5255,00 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,  колегія   суддів, -
                                                  ПОСТАНОВИЛА:
                              
Апеляційну скаргу Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького – задоволити. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року у справі №380/2532/20 – скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Визнати протиправними та скасувати повністю Припис Головного управління Держпраці у Львівській області про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019.
Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області (ЄДРПОУ 39778297) за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького (ЄДРПОУ 33073442) суму сплаченого судового збору у розмірі 5255,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 27.01.2021