КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження:                                                                           Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1420/2021  

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                           Справа № 759/7262/20
 
03 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                        -  Желепи О.В.
                                   -  Олійника В.І.
при секретарі            -  Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Ул'яновської О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12 046 грн. 23 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., відшкодування вартості проведеної оцінки збитку у розмірі 2 000 грн. 00 коп., відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. та вирішити питання щодо судових витрат.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 12.12.019 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai» д.н.з НОМЕР_1 по пр.. Паладіна, 46 у м. Києві, не вибрала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів та позивачу завдано матеріальної шкоди.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai» д.н.з НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС», яка за результатами розгляду заяви позивача відшкодувало страхове відшкодування у розмірі 12 555 грн. 77 коп.
Разом з тим, розмір відновлювального ремонту відповідно до рахунку № 017/01 від 28.01.2020 року складає 24 602 грн. 00 коп., а тому на підставі ст.. 1194 ЦК України з відповідача підлягає стягненню різниця (12 046,23 грн.) між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яку він отримав. 
Крім цього зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля, позивачу також було завдано моральну шкоду, яка за внутрішнім переконанням позивача складає 10 000 грн. 00 коп., а також понесено матеріальні виплати у зв`язку із проведенням оцінки збитку, які складають 2000 грн. 00 коп., а також витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 7000 грн. 00 коп.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року в частині незадоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що позивач не мав розрахунку розміру страхового відшкодування, здійсненого Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» на його користь, відтак, заявляючи позовні вимоги, посилався лише на отриману ним від страховика грошову суму у розмірі 12 555,77 грн. При цьому, судом не було вирішено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та клопотання про долучення доказів.
Вказував на те, що позивачем було обґрунтовано заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, а вказівка суду про відсутність підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди є безпідставними, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої визнано відповідача, та унаслідок якої позивачеві була завдано моральних страждань, у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу, є достатньою підставою для стягнення із відповідача моральної шкоди на користь позивача.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Інші учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині не задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальних збитків та моральної шкоди.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зтягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону, не доведені належними доказами щодо розміру завданих збитків.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2019 приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai» д.н.з НОМЕР_1 по пр. Палладіна, 46 у м. Києві не вибрала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 13.1 ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020 ОСОБА_2 визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 92).
Згідно полісу №АО 6505650цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai» д.н.з НОМЕР_1 застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с. 58).
19.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 159-160).
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 19/01-20, виконаного СОД ФОП ОСОБА_4 (сертифікат оціночної діяльності № 57/18 від 23.01.2018 року), вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 15 489,37 грн. з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини) та 14 555,77 грн. без урахування ПДВ на використані запасні частини; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 28 559,78 грн., з урахуванням ПДВ на використані запасні частини; ринкова вартість легкового автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 до моменту ДТП, становить: 164 471,50 грн. (а.с. 162-173).
07.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне)  із заявою про страхове відшкодування, з якої вбачається що він погоджується з тим, що розмір страхового відшкодування складає 15 489,37 грн (а.с. 161). 
17 лютого 2020 року АТ «СГ «ТАС» (приватне)  виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 12 555,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 80644 вд 17 лютого 2020 року (а.с. 174).
Здійснюючи виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 12 555,77 грн., АТ «СГ «ТАС» (приватне)  виходило з того, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , без ПДВ на запчастини, становить 14 555,77 грн., франшиза, згідно Поліса, становить 2000 грн., тому відшкодуванню підлягає сума у розмірі 12 555,77 грн. (14 555,77 грн. - 2000 грн.) (а.с. 158).
Згідно рахунку фактури №017/01 від 28.01.2020 відновлювальний ремонт автомобіля  «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 становить 24602 грн 00 коп. (а.с. 59, 60).
Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 017/01 від 28 січня 2020 року позивачем ОСОБА_1 сплачено за ремонт автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 на користь ФОП ОСОБА_5 24 602,00 грн. (а.с.195).
Так, частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому у частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема статтею 1166 ЦК України.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.
У даному випадку позивачем, як потерпілою особою, пред`явлено вимогу до відповідача, як винуватця ДТП, про відшкодування різниці між фактичним розміром збитків та сумою страхового відшкодування, яке повинна виплатити страхова компанія, для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в ДТП.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами).
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 77, 78, 80 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Як вбачається зі змісту звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 19/01-20, проведеного ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 137 від 14.03.2016, кваліфіковане свідоцтво оцінювача НОМЕР_4 від 05.12.2015, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача НОМЕР_3 від 06.11.2019, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 15 489,37 грн. з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини) та 14 555,77 грн. без урахування ПДВ на використані запасні частини; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 28 559,78 грн., з урахуванням ПДВ на використані запасні частини; ринкова вартість легкового автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 до моменту ДТП, становить: 164 471,50 грн. (а.с. 162-173).
В додатках до даного звіту містяться акт технічного огляду КТЗ від 26.12.2019, в якому зазначено назви пошкоджених деталей і опис таких пошкоджень, а також ремонтна калькуляція № 19/01-20 від 17.01.2020 з переліком робіт, які необхідно провести для відновлення попереднього стану автомобіля позивача, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Вказані в ремонтній калькуляції № 19/01-20 від 17.01.2020  запчастини та роботи узгоджуються із найменуванням товарів (робіт) та запчастин, визначених в рахунку № 017/01 від 28.01.2021 року.
Оскільки факт скоєння відповідачем ДТП є беззаперечно доведений, розмір завданої шкоди під час розгляду справи не спростований і встановлений на підставі наявних в матеріалах справи доказах, а відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог про стягнення матеріальної шкоди, що була фактично понесена позивачем з урахуванням виплаченої суми страхового відшкодування, колегія суддів, враховуючи вимоги апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу та сплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 12 046, 23 грн. (24 602 грн. - 12 555,77 грн. = 12 046,23 грн.).
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини 2 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Встановлено, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливістю нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації.
Враховуючи викладене, оскільки неправомірними діями відповідача позивачу беззаперечно завдано моральну шкоду, та виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, а також зважаючи на те, що позивач пережив емоційний стрес, витрачав час та зусилля, які були необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 12 046,23 грн. та моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що у травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою від 07 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У липні 2020 року представник позивача подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» та клопотання про долучення доказів.
Однак, судом першої інстанції при розгляді справи клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» не були розглянуті, що є порушенням норм процесуального права. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, не повно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належну оцінку наявним у справі доказам, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необгрутованого рішення у справі.
Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої, другої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 1 324,26 грн., що становить 63% від суми сплаченого судового збору і є пропорційним задоволеним вимогам позову та апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити частково .
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12 046,23 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 324,26 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:                                              Судді: