ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/924/20  Номер провадження 22-ц/814/497/21	Головуючий у 1-й інстанції Харченко  В. Ф.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення – 09 грудня 2020 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

                                     В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 33 160 грн. 71 коп. за кредитним договором №б/н від 24.03.2008 року, а також – судові витрати.
Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.03.2008 року, яка станом на 12.08. 2020 року складає: 4 537,01 грн. поточна заборгованість за тілом кредиту, 209,39 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, а всього 4 746,40 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув уваги на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка власноручно підписана відповідачем, що свідчить про його обізнаність з умовам укладеного кредитного договору.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
       З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2008 року  ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку, згідно з якою виявив бажання оформити кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з кредитним лімітом в сумі 1000 грн, базовою процентною ставкою 36% річних, визначено порядок погашення заборгованості – щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.20).
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки» Універсальна 30 днів пільгового періоду» розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості (а.с.21).
Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору від 24.03.2008 року ОСОБА_1 видані такі кредитні картки (а.с.18):
№ НОМЕР_1 , дата видачі – 22.03.2008 року, строк дії – до 03/12;
№ НОМЕР_2 , дата видачі – 03.04.2012 року, строк дії – до 02/16;
№ НОМЕР_3 , дата видачі – 03.04.2012 року, строк дії – 04/16;
№ НОМЕР_4 , дата видачі – 22.07.2015 року, строк дії – 05/18;
№ НОМЕР_5 , дата видачі – 27.06.2018 року, строк дії – 03/22.
Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 22.03.2008 року, однак до 16.04.2008 року кредитний ліміт було встановлено у розмірі 0,00 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався так: 
16.04.2008 року встановлено 1000 грн, 17.06.2009 року – 770 грн., 11.07.2010 року – 1500 грн., 12.11.2010 року – 1700 грн., 30.06.2011 року – 5300 грн, 01.08.2013 року – 6500 грн., 22.07.2015 року – 6500 грн, 13.11.2017 року – 32000 грн., 10.03.2018 року 35000 грн., 03.03.2020 року – 0,00 грн. (а.с.19).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості станом на 12.08.2020 року становить 33 160 грн 71 коп. – заборгованість за кредитом (а.с.4-5).
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що сторонами погоджено умови про видачу кредиту у розмірі 1 000 грн строком до 31 березня 2012 року зі сплатою 36% річних. Оскільки Банком не надано доказів обізнаності позичальника з Умовами і Правилами надання банківських послуг (відповідач їх не підписував), то відсутні підстави вважати доведеним, що сторони погодили автоматичне погашення заборгованості, продовження строку дії картки, тощо. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
У анкеті-заяві позичальника від 24.03.2008 року окрім анкетних даних зазначено: тип карти – НОМЕР_6 , валюта – гривня, тип кредитного ліміта – фінансовий, сума кредитного ліміту – 1000 грн., базова процентна ставка – 36% із рахунку 360 дні в році, строк дії кредитного ліміту, порядок погашення заборгованості – щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с.20).
У довідці про умови кредитування від 16 квітня 2008 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3 %), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с.21). Зазначена довідка підписана ОСОБА_1 .
Отже, слід виходити з того, що сторони – Банк і позичальник, у належній формі узгодили усі істотні умови кредитного договору. 
Окрім того, з виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів ОСОБА_1 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами до 31 травня 2018 року і за станом на цю дату залишок після операції складав 36 173 грн 08 коп. (а.с.41), у подальшому Банком здійснювалося автоматичне погашення заборгованості (а.с. 39-52).
Наведене свідчить про те, що відповідач після закінчення строку дії картки (31 березня 2012 року) продовжив користуватися коштами Банку у межах кредитних лімітів, що встановлювалися останнім. 
Достовірність відомостей, зазначених у довідці про умови кредитування від 16.04.2008 року, яка підписана позичальником (відповідачем), а також інші надані банком докази видачі та користування кредитними коштами відповідачем не спростовано, оскільки справа розглянута за відсутності сторін. Відповідачем також не надано обґрунтованих заперечень щодо правильності нарахування усіх складових заборгованості. 
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) і обов`язку доказування (ч.1 ст.81 ЦПК України), апеляційний суд визнає обґрунтованими вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 33 160 грн. 71 коп..
Зважаючи на встановлене, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2020 року підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подаючи позовну заяву, до суду сплатив 2102 грн. судового збору (а.с.4). За подачу апеляційної скарги сплачено 3153 грн. (а.с.99)
Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено на 100%.
Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з іншої сторони 2102 + 3153 = 5 255 грн. судових витрат, тобто з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 5 255 грн. судового збору.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (33160,71 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити. 
Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_7 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 160 грн. 71 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_7 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 5 255 грн. судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2021 року.

Головуючий суддя                                                   О. А.Лобов 

     Судді                                                                     А.І.Дорош

В.М. Триголов