ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/722/21 Справа № 413/4037/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Куценко Т.Р., Петешенкової М.Ю.
        за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 жовтня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 343-МК, за умовами якого позичальнику було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 120 034 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,5 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.
       09 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/2, також між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/3 за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 343-МК. За умовами пунктів 2 договорів поруки № 343-МК/2 та № 343-МК/3 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків.
       АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 209 070,10 грн у зв`язку із невиконанням відповідачами умов кредитного договору з лютого 2010 року ( а.с. 2-5, т.2, 2–5, т.3).
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 343 МК від 09 жовтня 2008 року в розмірі 113 876,29 грн.
       У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
       Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 220-229, т.7).
       Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.1-16, т. 8 ).
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року в оскарженій частині — скасовано. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний “ПриватБанк” до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 113 876, 29 грн. — відмовлено (а.с.180-184, т.8).
       Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.156-168, т.9).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 343-МК (далі – Кредитний договір № 343-МК), за умовами якого позичальнику було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 120034,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,5 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.
       Видача кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р НОМЕР_1 відділення № 1 ЗАТ Донгорбанк ВАТ «Часівоярський ремонтний завод», у межах суми, зазначеної у п. 1.2 даного договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.10 даного договору (пункт 2.1.2 Кредитного договору № 343-МК).
       Також, встановлено, що 09 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/2 (далі – Договір поруки № 343-МК/2), також між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/3 (далі – Договір поруки № 343-МК/3) за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором № 343-МК.
       За умовами п. 2 Договорів поруки № 343-МК/2 та № 343-МК/3 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків. (т. 3 а.с. 26-29).
       Виконання зобов`язань позичальника за даним договором забезпечується: Договором застави рухомого майна № 343-МК/1 від 09.10.2008; Договором поруки № 343МК/2 від 09.10.2008; Договором поруки № 343МК/3 від 09.10.2008 (пункт 3.1 Кредитного договору № 343-МК). 
       Згідно п.п. 4.3. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 51% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
       Відповідно до п.п. 6.1. цього договору при порушені позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного Договору винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні. 
       Згідно п.п. 6.2. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту.
       Відповідно до п.п. 6.4. вказаного договору, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п. 6.1, 6.2., 6.3. здійснюється протягом 3 (трьох) років від дня, коли це зобов`язання повинно бути виконане позичальником.
       Згідно п.п. 6.6. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більше ніж 120 днів, у зв`язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. (т. 3 а.с.16-25).
       29 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір застави рухомого майна № 343-МК/1 (далі – Договір застави № 343/МК/1), за умовами якого застоводавець, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09.10.2008 № 343-МК, передав у заставу транспортний засіб «РУТА» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . Вартість предмета застави сторонами визначено в розмірі 133416,00 грн.
       Пунктом 17 Договору Договір застави № 343/МК/1 сторонами узгоджено зобов`язання Заставодавця за цим договором, в тому числі:
       - п.п. 17.1 передбачено, що Заставодавець зобов`язаний за вимогою Заставодержателя (Позивач) на день укладання даного договору застрахувати Предмет застави на суму, строк, на користь Заставодержателя від ризиків, зазначених у п. 34.7 цього Договору, та надати Заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування Предмету застави здійснюється у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем, не пізніше дня укладання даного договору. Не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити його строк дії або укласти новий договір страхування на користь Заставодержателя у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем, та надати Заставодержателю докази сплати страхового платежу в той же строк;
       - п.п. 17.3 передбачено, що Заставодавець зобов`язаний не здійснювати зміну технічних характеристик Предмету застави без відповідного письмового дозволу Заставодержателя;
       - п.п. 17.10 передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань за кредитним договором чи/або Заставодавцем за цим договором Заставодавець зобов`язаний: - доставити Предмет застави за адресою, зазначеною у п. 34.8 цього договору у строк 7 днів з моменту пред`явлення Заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строку сплати якої настав (у т.ч. по кредиту, відсоткам, ін.. платежам), а також неустойки. В іншому випадку Заставодержатель має право здійснити доставку Предмету застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов`язані з доставкою Предмету застави несе Заставодавець; - у той же строк передати Предмет застави Заставодержателю в заклад по акту прийому-передачі, який підписується сторонами. У цьому випадку Заставодержатель має право виставити охорону Предмета застави як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов`язані з доставкою Предмету застави, несе Заставодавець;
       - п.п. 17.13 передбачено, що при передачі Предмету застави із закладу в заставу Заставодавець зобов`язується сплатити Заставодержателю винагороду згідно п. 32 цього Договору у визначений Заставодержателем строк.
       Пунктом 18 Договору застави № 343/МК/1 передбачено, що в разі порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 17.3 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф в розмірі 100% від вартості Предмету застави, яка зазначена в п. 9 цього договору.
       Пунктом 19 Договору застави № 343/МК/1 передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених у п.п. 17.1, 17.2, 17.4, 17.5, 17.6 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 25% від вартості предмета застави.
       Сторони визначили, що заставна вартість Предметів застави складає 133416,00 грн. (п. 34.5 Договору застави № 343/МК/1). (т. 2 а.с. 15-21).
       Згідно технічного паспорту серії АЕС 283315, транспортний засіб Рута автобус-D держаний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований 08.11.2008 за ОСОБА_2 (т.2 а.с. 98).
       12 серпня 2010 року, 09 та 10 вересня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направляв на адресу ОСОБА_2 письмові вимоги про повернення кредиту в повному обсязі через наявність простроченої заборгованості та попередження про намір звернути стягнення на предмет застави. (т.5 а.с. 15-20).
       15 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено на адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язання за договорами поруки у зв`язку із наявністю заборгованості ОСОБА_2 станом на 08.05.2012 в розмірі 198876,29 грн. (т. 3 а.с. 30-32).
       Згідно до картки обліку транспортних засобів, що належать фізичний особі, 05 жовтня 2012 року автомобіль марки «Рута»-20, 2008 року випуску, тип ТЗ: автобус-D , № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 було знято з обліку для реалізації. (т.2 а.с. 96-97) 
       Також, встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», публічного акціонерного товариства «АкцентБанк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного та інших договорів. Даним рішенням суду було встановлено, що Договір поруки № 343-МК/2 підписано саме ОСОБА_3 (т.5 а.с. 160-161; т. 6 а.с. 40-42).
       Із наданих позивачем випискам по всім рахункам Кредитного договору № 343-МК вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено останній платіж на виконання умов цього договору 25 січня 2010 року на суму 2307,29 грн. та в подальшому ним платежі на виконання вказаного договору не здійснювались. (т.7 а.с. 179-211).
       Відповідно до розрахунку, наданого позивачем за Кредитним договором № 343-МК станом на 08.05.2012 року в ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 198 876,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 102812,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 75295,44 грн., заборгованості за пенею 20767,88грн., а також банком нараховано штрафні санкції в загальному розмірі 10193,81 грн., які складаються зі штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 9943,81 грн. (т.3 а.с. 48).
       Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року та додатковим рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2012 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2  до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування залогового майна, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_2  про звернення стягнення було в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 343-МК від 09.10.2008 року, яка станом на 16.04.2010 року утворилась в сумі 115889,40 грн. і складається з заборгованості за кредитом в сумі 102824,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7099,87 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 208,36 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору (фіксованої частини) – 250 грн., процентної складової) 5506,64 грн., звернуте стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Рута» -20, 2008 року випуск, тип ТЗ: автобус-D , № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. (т.2 а.с. 87-92). 
       23 жовтня 2012 року ТОВ «Агентство незалежних експертиз» було надано Довідку-рахунок серії ДПІ № 752911 про продаж за 85000,00 грн. автомобіля марки «Рута»-20 № кузова/шасі: НОМЕР_3 . (т.4 а.с. 48).
       25 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано від реалізації залогового майна 85000,00 грн., які були спрямовані на: погашення заборгованості за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 42500,00 грн., погашення пені за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 30792,20 грн., погашення процентів за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 11334,57 грн., погашення заборгованості за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 373,23 грн., що підтверджується меморіальними ордерами наданими позивачем. (т.4 а.с. 34-38, т.5 а.с. 83-87).
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази свідчать про наявність заборгованості у ОСОБА_2 з тіла кредиту, нарахованих відсотків та пені станом на 08 травня 2012 року в розмірі 198 876,29 грн, а також про обов`язок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за договорами поруки нести солідарну відповідальність з позичальником за виконання кредитного зобов`язання., тому з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 343-МК в розмірі 113876,29 грн, з вирахуванням одержаної суми за реалізації предмета застави із розрахунку 198 876,29 грн – 85 000 грн.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
       Згідно із ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
       Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
       Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
       Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
       Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки.
       Так, колегією суддів встановлено, що 09 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 343-МК (далі – Кредитний договір № 343-МК), за умовами якого позичальнику було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 120034,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,5 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.
       09 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/2 за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором № 343-МК.
       Також, 09 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/3 за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором № 343-МК.
       Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджується наявними доказами, що кредитний договір та договір поруки дійсно було між сторонами укладено. Банк свої зобов`язання виконував в повному обсязі, а боржник та поручитель допустили порушення умов договору, зобов`язання по яким не припинено.
       Аналіз матеріалів справи також свідчить, що 12 серпня 2010 року, 09 та 10 вересня 2010 року АТ КБ «ПриватБанк» направляв на адресу ОСОБА_2 письмові вимоги про повернення кредиту в повному обсязі через наявність простроченої заборгованості та попередження про намір звернути стягнення на предмет застави (том 5, а. с. 15-20).
       12 жовтня 2010 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зустрічними позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року та додатковим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2012 року було в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 343-МК від 09.10.2008 року звернуте стягнення на предмет застави (т.2 а.с. 87-92). 
       15 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено на адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язання за договорами поруки у зв`язку із наявністю заборгованості ОСОБА_2 станом на 08.05.2012 в розмірі 198876,29 грн. (т. 3 а.с. 30-32).
       Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
       У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Договір поруки № 343-МК/2 та Договір поруки № 343-МК/3 є припиненими.         За таких підстав, у задоволенні вимог щодо поручителя слід відмовити.
       Щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за Кредитним договором № 343-МК, колегія суддів зазначає наступне.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».
       Так, відповідно до розрахунку, наданого позивачем за Кредитним договором № 343-МК станом на 08.05.2012 року в ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 198 876,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 102812,97 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 75295,44 грн, заборгованості за пенею 20767,88грн, а також банком нараховано штрафні санкції в загальному розмірі 10193,81 грн, які складаються зі штрафу (фіксована частина) 250,00 грн, штрафу (процентна складова) 9943,81 грн (т.3 а.с. 48).
       Однак, як встановлено колегією суддів 12 жовтня 2010 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення.
       Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року та додатковим рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування залогового майна, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення було в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 343-МК від 09.10.2008 року, яка станом на 16.04.2010 року утворилась в сумі 115889,40 грн. і складається з заборгованості за кредитом в сумі 102824,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7099,87 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 208,36 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору (фіксованої частини) – 250 грн., процентної складової) 5506,64 грн, звернуте стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Рута» -20, 2008 року випуск, тип ТЗ: автобус-D , № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (т.2 а.с. 87-92). 
       Таким чином,  звернувшись 12 жовтня 2010 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 343-МК від 09.10.2008 року, АТ КБ «ПриватБанк» скористалося своїм правом дострокового стягнення кредиту, у зв`язку з чим порядок, умови і строк виконання основного зобов`язання змінилися, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 с. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
       Встановлено, що 23 жовтня 2012 року ТОВ «Агентство незалежних експертиз» було надано Довідку-рахунок серії ДПІ № 752911 про продаж за 85000,00 грн. автомобіля марки «Рута»-20 № кузова/шасі: НОМЕР_3 . (т.4 а.с. 48).
       25 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано від реалізації залогового майна 85000,00 грн., які були спрямовані на: погашення заборгованості за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 42500,00 грн., погашення пені за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 30792,20 грн., погашення процентів за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 11334,57 грн., погашення заборгованості за Кредитним договором № 343-МК в розмірі 373,23 грн., що підтверджується меморіальними ордерами наданими позивачем. (т.4 а.с. 34-38, т.5 а.с. 83-87).         
       Колегія суддів дослідивши розрахунок заборгованості дійшла висновку щодо стягнення з  ОСОБА_2  на користь позивача заборгованість за кредитним договором  № 343-МК від 09 жовтня 2008 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2  у розмірі 30 889,4 грн, що становить заборгованість за кредитом.
        Заборгованість розрахована станом на 16.04.2010 року, з урахуванням суми 85 000 грн, отриманої банком від реалізації автомобіля марки “Рута”-20 № кузова/шасі НОМЕР_3 .
       Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 343-МК від 09 жовтня 2008 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у розмірі 30 889,4 грн, що становить заборгованість за кредитом. В решті позовних вимог слід відмовити.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року — скасувати. 
       Позов акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 343 МК від 09 жовтня 2008 року в розмірі 30 889,4 грн.
       В решті позовних вимог - відмовити.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: