ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 квітня 2021 року                                                                м. Чернівці
              справа № 727/10487/20
провадження №22-ц/822/402/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.
секретар Тодоряк Г.Д. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Чебан В.М.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.
У лютому 2021 року відповідач  ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про розірвання договору, зменшення розміру аліментів та зарахування вартості переданого майна в рахунок аліментів, в якому просив прийняти зустрічний позов та об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті зустрічної позовної заяви.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, заявлені ОСОБА_2 вимоги як зустрічні, не є по своїй суті зустрічними, хоча і заявлені у спорі між тими самими сторонами. Зазначені вимоги є окремими самостійними позовними вимогами, оскільки ОСОБА_2 заявляє вимогу про розірвання договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні дитини в цілому, а не в частині стягнення аліментів, тому вказані позовні вимоги не є взаємопов`язаними настільки, що їх неможливо розглянути окремо. 
Крім того, вирішення по суті зустрічного позову ОСОБА_2 ніяким чином не виключає вирішення по суті первісного позову, оскільки предметом первісного позову є саме стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не стягнення аліментів.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав, зазначених у частині другій статті 193 ЦПК України, для прийняття зустрічного позову.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дану ухвалу ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви. 
Вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 лютого 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що позовні вимоги як за первісним, так і за зустрічним позовом є взаємопов`язаними, оскільки : заявлені у спорі між тими самими сторонами, виникають з одних правовідносин, а саме з договору визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 22 лютого 2019 року, задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову. Позивач за первісним позов просить стягнути з нього грошові кошти, одночасно з цим при задоволенні його вимоги про зарахування вартості майна в рахунок утримання дитини, сума заборгованості буде зменшена.
Вказує на те, що його позбавили можливості реалізувати право на звернення із зустрічним позовом, оскільки питання щодо підставності позовних вимог може вирішуватись лише за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання прийняття позовної заяви до розгляду, що судом першої інстанції враховано не було. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду 
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала передбачена в переліку ухвал суду, розгляд яких здійснюється без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13  ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини
Відповідно до частин першої, третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.
Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.
Суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним.
Як вбачається з матеріалів справи, що первісний позов ОСОБА_1 стосується стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув.
Зустрічний позов ОСОБА_2 стосується розірвання договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, зменшення розміру аліментів та зарахування вартості переданого майна в рахунок аліментів. Отже, в зустрічному позові відповідач ставить питання про розірвання договору на майбутнє.
Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із вищезазначених норм Сімейного кодексу України, то час, з якого присуджуються аліменти, на відмінну від часу зміни їх розміру, безпосередньо пов`язаний із днем звернення до суду. Тобто, у випадку зміни розміру аліментів за рішенням суду, час з якого підлягає стягненню їх зменшений або збільшений розмір, за загальним правилом, пов`язаний із набранням судовим рішенням законної сили, а не із днем пред`явлення відповідного позову.
Отже, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині розірвання договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, зменшення розміру аліментів за своїм змістом не є такими, що взаємопов`язані з первісним позовом про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період, який минув, та не виключають повністю або частково задоволення первісного позову, тому об`єднання даних вимог в одне провадженні є неможливим.
Що стосується зустрічного позову в частині зарахування вартості переданого майна в рахунок аліментів, то дане питання вирішується лише за згодою сторін і сторони не позбавлені права укласти відповідний договір та припинити право на аліменти.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, правильно виходив з того, що зустрічний позов ОСОБА_2 поданий з порушенням вимог чинного процесуального законодавства, тому обґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_2 можливості реалізувати право на звернення із зустрічним позовом, оскільки питання щодо підставності позовних вимог може вирішуватись лише за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання прийняття позовної заяви до розгляду. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не вирішувалося питання про підставність пред`явлених ОСОБА_2 вимог.
Разом з тим, суд першої інстанції роз`яснив ОСОБА_2 , що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє його права подати позов на загальних підставах.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову, а доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 лютого 2021 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан 
І.Н. Лисак