ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Шулежко В.П.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року                                                                                     Справа № 640/5103/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                   Карпушової О.В., Степанюка А.Г., 
за участю секретаря           Сакевич Ж.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року у справі

за позовом           акціонерного товариства «Сітібанк»

до                     Офісу великих платників податків 
Державної податкової служби України

про                     визнання протиправним та скасування 
податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
Акціонерне товариство «Сітібанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.12.2019 № 0002294301.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач своєчасно подав на реєстрацію зведену податкову накладну за наслідками господарських операцій, але її не було прийнято та зареєстровано у строки, визначені законом, не з вини позивача, що виключає застосування до нього передбачених пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого  статтею 201 цього Кодексу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем порушено строк реєстрації в ЄРПН зведеної податкової накладної, за що до нього і застосовано спірні штрафні санкції.
Разом з тим, апелянт зазначає, що позивач, посилаючись на те, що подана ним зведена податкова накладна не була своєчасно зареєстрована в ЄРПН з вини податкового органу, не оскаржує відповідні дії чи бездіяльність.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що він своєчасно подав зведену податкову накладні 15.01.2019 для реєстрації в ЄРПН, але через технічні несправності в системах ДПС йому не надійшла відповідь щодо її прийнятності у день направлення такої накладної, як таке передбачено законодавством, і він не зміг своєчасно її відкоригувати.
Разом з тим, позивач у своєму відзиві вказує, що 21.12.2020 він отримав від податкового органу повідомлення про скасування ним оскаржуваного в цій справі податкового повідомлення-рішення та винесення нового рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 витребувано додаткові докази, продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, акціонерне товариство «Сітібанк» зареєстровано як платник ПДВ та перебуває на обліку в Офісі ВПП ДПС України.
Позивачем було виписано зведену податкову накладну від 31.12.2018 № 72 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість 1  162  102,89 грн., граничним строком реєстрації якої відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України є 15.01.2019.
Вказана податкова накладна від 31.12.2018 № 72 надіслана позивачем засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.01.2019.
Згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією № 1, зазначена податкова накладна від 31.12.2018 № 72 доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України - 15.01.2019 в 15:09:36, тобто в межах граничного строку подання для реєстрації цієї накладної, проте вказано, що «Документ не прийнято. При необхідності виправить документ та надійшліть його знову».
Поряд з цим, як вбачається з даної квитанції Державна податкова служба України надіслала позивачу квитанцію про неприйняття податкової накладної від 31.12.2018 № 72 не протягом операційного дня 15.01.2019, як це передбачено пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а на наступний день 16.01.2019, що позбавило позивача повторно подати накладну для реєстрації у межах строку.
Разом з тим, 15.01.2019 на офіційному сайті Державної фіскальної служби України було розміщено оголошення про те, що через перенавантаження серверу ДФС та необхідність своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних обробляються із затримкою в часі.
16.01.2019, отримавши квитанцію про неприйняття зазначеної податкової накладної, позивачем повторно в той же день направлено для реєстрації податкову накладну від 31.12.2018 № 72, яка була прийнята без зауважень, без зазначення попередньо виявлених помилок і зареєстрована за № 9306742296, що не заперечується відповідачем.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, Офісом великих платників податків ДПС проведена камеральна перевірка щодо своєчасності реєстрації податкової накладної від 31.12.2018 № 72, за результатами якої складено акт від 19.11.2019 № 470/28-10-43-01/21685485.
Перевіркою встановлено порушення АТ «Сітібанк» вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно зареєстровано податкову накладну від 31.12.2018 №72 (реєстраційний № 9306742296) на суму ПДВ 1  162  102,89 грн., кількість днів прострочення - 1 день.
Представником позивача подано заперечення на акт від 04.12.2019 вих. №  191456/0507-3, в яких зазначив, що висновки акту перевірки суперечать вимогам Податкового кодексу України та зазначив, що причиною затримки у реєстрації податкової накладної були технічні проблеми з сервером ДФС, тобто не з вини платника податків.
Офісом великих платників податків ДПС надано відповідь від 06.12.2019 на заперечення позивача на акт, згідно з якою повідомлено про залишення висновків акту перевірки від 19.11.2019 № 470/28-10-43-01/21685485 - без змін.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2019 № 0002294301 форми «Н», яким за затримку реєстрації податкової накладної від 31.12.2018 №72 в Єдиному реєстрі податкових накладних до позивача застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 116  210,29 грн.
Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 14.02.2020 № 5853/99-00-08-05-06-06 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 06.12.2019 №  0002294301, а скаргу позивача - без задоволення..
Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 185.1 статті 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до пункту  201.1  статті  201 ПК України  на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом  201.10  статті  201 ПК України  встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту  120-1.1. статті  120-1 ПК України  порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
Відповідно до пункту  109.1  статті  109 ПК України  податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, законодавством регламентовано обов`язок платників ПДВ здійснювати реєстрацію податкових накладних в ЄРПН за відповідними операціями.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та своєчасно направлено до контролюючого органу податкову накладну № 72 від 31.12.2018, яка з невідомих обставин не прийнята відповідачем 15.01.2019 (у день її подання), а лише 16.01.2019 позивачу направлено квитанцію про неприйняття вказаної накладної, у зв`язку з чим, у цей же день, 16.01.2019, він повторно направиви цю накладну для реєстрації і вона була прийнята без зауважень.
При цьому, колегія суддів зазначає, що саме держава в даному випадку не забезпечила інших можливостей для виконання позивачем його обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкової накладної у строки, установлені законом, а тому, на думку суду, застосування відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної у межах розгляду цієї справи є протиправним.
Водночас, технічні збої у роботі програмного забезпечення податкових органів, що призвели до неможливості прийняття податкової накладної позивача не можуть ставитися у вину платника податків, який своєчасно та належним чином виконав покладені на нього зобов`язання.
Апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач своєчасно подав на реєстрацію податкову накладну за наслідками господарських операцій, але її не було прийнято та зареєстровано у встановленому законом порядку у строки, визначені законом, не з вини позивача, що виключає правові підстави для застосування до нього передбачених пунктом  120-1.1. статті  120-1 ПК України  штрафних санкцій за порушення платниками ПДВ граничного строку, регламентованого статтею 201 ПК України, тому оспорюване позивачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Тож, доводи апелянта про те, що позивачем порушено строк реєстрації в ЄРПН податкової накладної, за що до нього і застосовано спірні штрафні санкції, є необґрунтованими та безпідставними.
Доводи апелянта про те, що позивач не оскаржує дії чи бездіяльність відповідача, судова колегія відхиляє, оскільки за даних обставин позивачем правильно обрано спосіб захисту його порушених прав і законних інтересів та оскаржено безпосередньо податкове повідомлення-рішення, яке має для нього негативні наслідки.
Також, повно та всебічно перевіряючи всі обставини цієї справи та аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги й те, що 22.12.2020 спірне ППР було скасовано безпосередньо самим податковим органом. Однак, оскільки ці обставини виникли після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі і це не вичерпує повністю спір, що виник між сторонами в цій справі (позивач просить визнати протиправним спірне рішення та скасувати його саме через протиправність), апеляційний суд не вбачає наявності достатніх правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, яке ухвалено за повно встановлених обставин, які існували на час його прийняття, та з дотримання норм матеріального і процесуального права.
Доводи позивача, викладені в його відзиві та в додаткових письмових поясненнях, про те, що після скасування спірного ППР відповідачем винесено нове ППР, судова колегія відхиляє, оскільки такі правовідносини не входять до предмету спору в цій справі і, відповідно до ст. 308 КАС України, не підлягають перевірці судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної податкової служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
          З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                       О.В. Карпушова

                                                                                                      А.Г. Степанюк