ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року                                                                             Справа № 902/673/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Котюбіна А.О. 
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Маркет" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 10.12.2020 суддею Колбасовим Ф.Ф. у м. Вінниця (повний текст рішення складено  18.12.2020) у справі № 902/673/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового будівництва "Камбіо"  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Маркет"
про стягнення 322525, 68 грн. 

ВСТАНОВИВ:
ТзОВ "Комбінат малоповерхового будівництва "Камбіо" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовом до ТзОВ "Бізнес-Маркет" про стягнення з останнього 413295, 68 грн., з яких: 274446, 61 грн. - суми боргу за поставлений товар, 90770 грн. - пені, 32592, 04 грн. - втрат від інфляції та 3% річних в сумі 15487, 03 грн.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.12.2020 у справі № 902/673/20 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 227085, 88 грн. - основного боргу, 32592, 04 грн. - інфляційних втрат, 15472, 33 грн. - 3% річних, 4837, 66 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 90770 грн. - пені та 47360, 73 грн. - основного боргу. Відмовлено в стягненні 14, 70 грн. - 3% річних.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно - західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити постанову, якою рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з відповідача  на користь позивача 193983, 72 грн. - основного боргу, 32592, 04 грн. - інфляційних втрат, 15472, 33 грн. - 3% річних, 4837, 66 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказує про те, що з рішенням місцевого господарського суду останній частково не погоджується, оскільки позивачем до суду не було надано зворотні накладні, що свідчать про те, що відповідач повернув позивачу товар на суму 33102, 16 грн., що стверджується: зворотною накладною від 04.11.2020 № 294 на 20413, 70 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 296 на 7744, 01 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 298 на 944, 35 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 300 на 4000, 10 грн. Вказує, що оскільки оскаржуваним рішенням з останнього було стягнуто 227085, 88 грн. - основного боргу, враховуючи повернення ним товару позивачеві на суму 33102, 16 грн., то на дану суму має бути зменшена сума основного боргу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Бізнес-Маркет" на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.12.2020 у справі № 902/673/20; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судове засідання сторони явку повноважних представників не забезпечили, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Від скаржника на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке останній обґрунтував тим, що у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19", за наявною у останнього інформацією, на даний час "Укрзалізниця", у зв`язку із епідемідемічною ситуацією, припиняє до 12.03.2021 продаж квитків до областей, де високий рівень захворюваності на COVID - 19.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
В силу ч. ч. 1-4 ст. 120 ГПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.
Як зазначено вище, ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Бізнес-Маркет" на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.12.2020 у справі № 902/673/20; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Вказаною ухвалою сторін повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак явка учасників справи в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась.
Частиною 1 статті 202 ГПК України, передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Аналогічні положення викладені в ч. 12 ст. 270 ГПК України, яка регламентує порядок розгляду апеляційної скарги.
Лише у випадку визнання причин нез`явлення учасника справи поважними, суд відкладає розгляд справи.
Як вказано вище, скаржником у клопотанні про відкладення розгляду справи зазначено про те, що за наявною у останнього інформацією, на даний час "Укрзалізниця", у зв`язку із епідемідемічною ситуацією, припиняє до 12.03.2021 продаж квитків до областей, де високий рівень захворюваності на COVID - 19. 
Поряд з цим, судом встановлено, що згідно з інформацією із офіційного сайту АТ  "Українська залізниця" (оприлюднено 24.02.2021), реагуючи на епідеміологічну ситуацію, що склалася в Івано-Франківській області, Укрзалізниця з 00 год. 00 хв. 26 лютого до 12 березня 2021 призупиняє продаж квитків у напрямку населених пунктів Івано - Франківщини та у зворотному напрямку.
Судове засідання у даній справі було призначене на "25" лютого 2021 об 14:30 год., відтак, скаржник не був позбавлений права придбати квитки ані станом на дату судового засідання, ані завчасно, з моменту відкриття провадження у даній справі (26.01.2021) до дати судового засідання 25.02.2021. 
Тобто наведені скаржником підстави нез`явлення в судове засідання не визнаються судом поважними. 
Разом з тим, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.
Однак, суд констатує, що скаржник не скористався правом подачі клопотання про участь свого представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
З огляду на все вищезазначене, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами, відтак, клопотання скаржника про відкладення розгляду справи судом відхиляється.
Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.  При цьому суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Як слідує з встановлених судами обставин справи, 18.04.2018 між сторонами господарського спору укладено Дилерський договір № 6, згідно п. 2.1 якого продавець зобов`язується передавати у власність дилерові, а дилер зобов`язується приймати й оплачувати згідно з умовами цього договору товар, в асортименті, кількості і за цінами, які вказуються у замовленні (замовленнях) на кожну окрему партію товару, у відповідних рахунках-фактурах на окрему партію товару у видаткових накладних на кожну окрему партію товару. На кожну окрему партію товару формується окреме замовлення. Замовлення на кожну окрему партію товару формується на підставі усної або письмової заявки дилера і підписується співробітником комерційної служби продавця (менеджером, керівником відділу збуту, продаж тощо) продавця або іншою уповноваженою продавцем  особою, з одного боку, та дилером  (уповноваженою дилером особою), з іншого боку. Замовлення на кожну окрему партію товару, яке прийнято до виконання продавцем (шляхом виготовлення товару, відвантаження товару тощо), є невід`ємною частиною договору. За бажанням дилера на окрему партію товару виставляється окремий рахунок-фактура. Рахунок-фактура на окрему партію товару, платежі за яким здійснені дилером, є невід`ємною частиною цього договору. На кожну окрему партію товару складається окрема видаткова накладна. Видаткова накладна на кожну окрему партію товару є невід`ємною частиною цього договору. Продавець зобов`язується передавати товар у точній відповідності із замовленням на кожну окрему партію товару, складеним на підставі усної або письмової заявки дилера. Товар передається для подальшої реалізації. 
Згідно п. 2. 2 договору          , право власності на товар, переданий за цим договором, переходить від продавця до дилера з моменту фактичної передачі. В силу п. 3.2. договору,  загальна кількість товару, що передається у власність дилерові, визначається у замовленнях на кожну окрему партію товару у відповідних рахунках-фактурах на окрему партію товару та у видаткових накладних на кожну окрему партію товару. Відповідно до п. 4.1. договору, загальна вартість договору складається із сум вартостей поставленого товару згідно всіх видаткових накладних, оформлених за весь термін дії даного договору. Ціна кожної окремої партії товару визначається у замовленнях, рахунку-фактурі та видатковій накладній на кожну окрему партію товару. Дилер зобов`язаний оплатити 100 % від загальної суми реалізованого товару протягом 3 робочих банківських днів з моменту реалізації товару кінцевому споживачу, але не пізніше, ніж через 30 календарних днів з моменту отримання товару (п. 4. 3 договору). Згідно п. 5.4. договору,           дилер отримує товар відповідно до видаткової накладної на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленого зразка.
Судами встановлено, що позивачем свої обов`язки за договором в частині передачі товару відповідачу виконано належним чином. Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару.
Поряд з цим, судом встановлено, що всупереч умовам договору, відповідачем здійснено  частковий розрахунок за отриманий товар.
Станом на момент звернення ТзОВ "Комбінат малоповерхового будівництва "Камбіо" з позовом до суду першої інстанції, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 274446, 61 грн., за наступними видатковими накладними: № 852 від 02.07.2018 в сумі 27431, 20 грн., № 861 від 03.07.2018 в сумі 29762, 75 грн., № 1235 від 04.07.2018 в сумі 14489, 95 грн., № 1484 від 04.07.2020 в сумі 26441, 16 грн., № 907 від 04.07.2020 в сумі 17860, 20 грн., № 925 від 06.07.2018 в сумі 38484, 60 грн., № 927 від 06.07.2018 в сумі 38484, 60 грн., № 973 від 09.07.2018 в сумі 19315, 40 грн., № 1077 від 10.07.2018 в сумі 16177, 20 грн., № 1130 від 11.07.2018 в сумі 10008, 75 грн., № 1176 від 12.07.2018 в сумі 24153, 60 грн., № 1208 від 16.07.2018 в сумі 11837, 20 грн.
Згідно з видатковою накладною № 1484 від 04.07.2018 сума поставленого товару становить 38285, 80 грн. Вказана накладна частково оплачена відповідачем на суму 10000 грн. Крім того, відповідач здійснив переплату по видатковій накладній № 2276 (що не є предметом розгляду) у розмірі 1844, 64 грн. Вказана переплата була здійснена після продажу товару по видатковій накладній № 1484 від 04.07.2018, а тому була зарахована позивачем на погашення заборгованості по видатковій накладній № 1484 від 04.07.2018. 
Згідно з видатковою накладною № 1208 від 16.07.2018, сума поставленого товару становить 14137, 20 грн. Заборгованість по вказаній накладній була частково погашена   відповідачем на суму 2300 грн.
Судами встановлено, що після відкриття провадження у даній справі 04.11.2020, відповідачем повернуто позивачу товар на суму 37360, 73 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними накладними № 303, № 304, № 305, № 306.
Поряд з цим, 27.07.2020 відповідачем було перераховано позивачу кошти в сумі 10000 грн., які були зараховані позивачем до погашення заборгованості, що є предметом розгляду даної справи про що останнім зазначено в заяві про зменшення позовних вимог.
В силу ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є,  зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Дії позивача по передачі товару  та дії  відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать  про те, що у боржника (відповідача)  виникло зобов`язання  по оплаті  отриманого товару.
В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів с. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судами встановлено, а матеріалами справи повністю підтверджується факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків за товар у встановлений договором строк, відтак, з огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 274446, 61 грн. боргу.
Поряд з цим, як зазначено вище, відповідачем було перераховано позивачу 10000 грн.  відповідно до платіжного доручення № 276 від 27.07.2020, вказані грошові кошти були зараховані позивачем до погашення заборгованості, що є предметом розгляду даної справи, а  також відповідачем повернуто позивачу товар у на загальну суму 37360,73 грн.
Відтак, на момент винесення рішення місцевим господарським судом у даній справі, борг в загальній сумі 47360, 73 грн. відповідачем погашено. 
В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. 
Зважаючи на те, що спір у даній справі щодо стягнення 47360, 73 грн. - боргу між сторонами відсутній, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
З огляду на те, що сума боргу на момент розгляду справи в суді першої інстанції  склала 227085, 88 грн., колегія суддів погоджується з висновком про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов`язання  (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
В силу приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Як зазначено вище, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем було заявлено до стягнення 15487, 03 грн. - 3% річних  та 32592, 04 грн.  - інфляційних втрат.
Разом з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних по накладній № 1176 від 12.07.2018 в розмірі 1351, 94 грн., із зазначенням початку періоду нарахувань з 12.08.2018 по 22.06.2020, оскільки судами встановлено, що останній день розрахунку по вказаній накладній припадав на 11.08.2018 - вихідний день, відтак, до стягнення по вказаній накладній підлягає 1347, 03 грн. - 3% річних за період з 14.08.2018 по 22.06.2020.  Крім того, загальна сума 3%, що підлягає до стягнення згідно розрахунку суду першої інстанції, здійсненого в межах сум та періодів, визначених позивачем, складає 15 472, 33 грн., в той час як позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15487, 03 грн. - 3% річних.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову  у стягненні 14, 70 грн. - 3% річних.
Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції заявленої    позивачем суми інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість і законність задоволення місцевим господарським судом позовних вимог у цій частині в сумі 32592, 04 грн.
Стосовно доводів відповідача, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.
Як вказано вище, в обгрунтування скарги відповідач вказав про те, що позивачем до суду не було надано зворотні накладні, що свідчать про те, що відповідач повернув позивачу товар на суму 33102, 16 грн., що стверджується: зворотною накладною від 04.11.2020 № 294 на 20413, 70 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 296 на 7744, 01 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 298 на 944, 35 грн.; зворотною накладною від 04.11.2020 № 300 на 4000, 10 грн. Відтак, останній вважає, що оскільки оскаржуваним рішенням з нього було стягнуто 227085, 88 грн. - основного боргу, враховуючи повернення товару позивачеві на суму 33102, 16 грн., на дану суму має бути зменшена сума основного боргу.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.07.2020 про відкриття провадження у справі, зокрема, було зобов`язано учасників справи до дня наступного судового засідання надати суду усі первинні бухгалтерські документи в підтвердження сплати/часткової сплати відповідачем заборгованості, що виникла протягом визначеного у позові періоду станом на час розгляду справи в суді (якщо такий факт мав місце). Зобов`язано відповідача до дня призначеного судового засідання здійснити контррозрахунок позовних вимог. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов з урахуванням ст. 165 ГПК України. 
Згодом, ухвалами суду від 04.08.2020, від 29.09.2020, від 20.10.2020 відповідача повторно було зобов`язано подати до суду відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх доводів та заперечень.
Однак, відповідач в судові засідання не з`являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про причини неявки місцевий господарський суд не повідомляв, був належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення.
В силу ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За умовами ст.ст. 74, 80 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Суд не може збирати докази з власної ініціативи.
Відповідно до частини третьої статті 269 зазначеного Кодексу докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З огляду на вищевказане, суд констатує, що скаржник не скористався своїм правом подачі відповідних доказів та жодним чином не обґрунтував причини їх не подання до суду першої інстанції. Відтак, докази скаржника, подані до суду апеляційної інстанції, не приймаються судом до уваги.
Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що аргументи ТзОВ "Бізнес-Маркет", які базуються виключно на доказах, що не прийняті судом апеляційної інстанції, не підлягають задоволенню.
Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Вінницької області від 10.12.2020 у справі № 902/673/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його зміни чи скасування не вбачається. 
В силу ст. 129 ГПК України понесені скаржником судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на нього.
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Маркет" залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.12.2020 у справі № 902/673/20 залишити без змін.  
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Справу № 902/673/20 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено "03" березня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.