Справа № 462/1942/20                                Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2260/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Мікуш Ю.Р.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
розглянувши у місті Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 10 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,02.04.2020 року звернулося у суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.08.2010 року у розмірі 11 364 грн. 53 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 14 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві ОСОБА_3 підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості позичальник станом на 04.12.2019 року має 11 364 грн. 53 коп. заборгованості, з яких: 7 325 грн. 79 коп. – заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0.00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту; 7 325 грн. 79 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0.00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625; 4 038 грн. 74 коп. – нарахована пеня; 0.00 грн. – нарахована комісії; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0.00 грн. штраф (фіксована частина); 0.00 грн. штраф (процентна ставка). Зазначає також, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник - ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 01.08.2017 року. Позивач на виконання закону 26.08.2018 року направив претензію кредитора до Сьомої Львівської нотаріальної державної контори. 26.10.2018 року позивачем було отримано відповідь Сьомої Львівської державної нотаріальної контори у якій зазначено, що претензію кредитора переслано до Другої Львівської державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи. 26.10.2018 року позивачем отримано відповідь у якій зазначено, що спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , які звернулися із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 09.10.2019 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Відтак, ч. 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що «Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині». Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути із спадкоємців спадкового майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.08.2010 року та понесені судові витрати у справі.
Оскаржуваним рішеннямм суду позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - 7 325 (сім тисяч триста двадцять п`ять) грн. 79 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.08.2010 року.
У решті позову – відмовлено.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - 1 355 (одну тисячу триста п`ятдесят п`ять) грн. 79 коп. судового збору.
Рішення оскаржили відповідачі. В апеляційній скарзі зазначають, що вважають рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертають увагу, що 26.10.2018 року позивачем було отримано відповідь Другої Львівської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємцями боржника є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та свідоцтво про прийняття спадщини таким видано 16.06.2018 року . Тобто 26.10.2018 року позивач дізнався , що майно є успадкованим, і лише 09.10.2019 року звернувся до спадкоємців з претензією, тобто пред`явив вимоги про погашення заборгованості. Відповідно до частини 2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодався належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.Стверджують, що шестимісячний строк звернення до спадкоємців є присічним (пресклюзивним) та не дотримання цього строку позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Просять рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача ОСОБА_4 подав Відзив на апеляційну скаргу. У Відзиві зазначає, що вважає рішення законним та обгрунтованим, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У запереченні на Відзив відповідачі звертають увагу на практику Верховного Суду у справі №522/407/15, яка відповідно до ст.263 ЦК України є обов`язковою для застосування.
Відповідно до ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Судом встановолені такі обставини.
14.08.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 14 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У заяві зазначено, що ОСОБА_3 згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 04.12.2019 року становить 11 364 грн. 53 коп., з яких: 7 325 грн. 79 коп. – заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0.00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту; 7 325 грн. 79 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0.00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625; 4 038 грн. 74 коп. – нарахована пеня; 0.00 грн. – нарахована комісії; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0.00 грн. штраф (фіксована частина); 0.00 грн. штраф (процентна ставка).
Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.08.2017 року виданого Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 746.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані кошти позичальником не повернуті, а тому такі слід стягнути з боржника.
Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення пені, суд виходив з того, що позивач не дотримав вимог частини 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, які вважав узгодженими банк.        
З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.
Відповідно до частин 1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи — її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.
За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).
Як вбачається із Спадкової справи № 17/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Другої Львівської державної нотаріальної контори (індекс справи 02-14), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулися із Заявою про прийняття спадщини (Заява № 65 від 30.01.2018 року) та отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом 16.06.2018 року.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, поза увагою суду залишилося те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до спадкоємців про повернення боргу.
З матеріалів справи судом встановлено, що про смерть боржника позивачу стало відомо 14 серпня 2018 року у зв`язку з чим ним направлено претензію до нотаріальної контори (а.с.47 т.1).
26 жовтня 2018 року позивач отримав відповідь Другої Львівської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_3 є його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.48 зворот, т.1).
З вимогою до спадкоємців про погашення заборгованості позивач звернувся лише 26 вересня 2019 року (а.с.49,50 т.1).
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. 
Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. 
Відтак сплив шестимісячного строку з дня одержання свідоцтва про право на спадщину або з дня коли кредитору стало відомо про прийняття спадщини або одержання спадкоємцем свідоцтва, має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.
Враховуючи те, що позивачу про смерть боржника було відомо станом на 14 серпня 2018 року (претензія до нотконтори) та про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям останній був повідомлений листом державної натаріальної контори 26 жовтня 2018 року (чого сам позивач не заперечує) строк звернення з вимогою до спадкоємців сплив 26 квітня 2019 року, однак вимога про повернення боргу спадкоємцям була скерована лише 26 вересня 2019 року, а позов поданий до суду в квітні 2020 року.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).
       Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції.
       Відповідно до вимог ч.1 п.4, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не застосував вимоги ст.1282 ЦК України та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
У зв`язку з цим сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3150 грн. слід стягнути з позивача в її користь.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення Ч.5 ст.268 ЦПК України).
Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4 ч.2,381-384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задвольнити.
Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 10 липня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_1 3150 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 02 березня 2021 року.

Головуючий:                                                        Ю.Р.Мікуш

Судді:                                                                Т.І.Приколота

                                                               Р.В.Савуляк