Номер провадження: 33/813/1303/20
Номер справи місцевого суду: 947/23653/20 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,
при секретарі Фабіжевській Т.С., 
за участю: ОСОБА_1 та його адвоката Блащук О.Є.,
і ОСОБА_2 та його адвоката Карагяура В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвокатів Бессараби Ірини Федорівни та Блащук Ольги Євгенівни, які діють в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №102333 від 26.07.2020р., ОСОБА_1 26 липня 2020 року о 17.00 год. в м. Одеса по проспекту Небесної Сотні, біля будинку №4В/6, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку для руху, не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а.с. 1).
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн (а.с. 62-63).
Не погодившись із вищезазначеною постановою суду першої інстанції, адвокати Бессараба І.Ф. та Блащук О.Є., які діють в інтересах ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року та закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 64-76).
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Блащук О.Є., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, і ОСОБА_2 та його адвоката Карагяура В.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, схемою з місця події, згідно якої встановлено місце ДТП та напрямок руху транспортних засобів та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відео записом з місця події. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що саме неналежне виконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України є причиною дорожньо-транспортної події, а також її наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів.
Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №102333 від 26.07.2020р., який складено працівником поліції Головного управління поліції в Одеській області, ОСОБА_1 26 липня 2020 року о 17.00 год. в м. Одеса по проспекту Небесної Сотні, біля будинку №4В/6, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку для руху, не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.
Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський в спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він рухався по проспекту М. Жукова (Небесної Сотні) в сторону району Таїрове, зі швидкістю 30 км на годину, в крайній правій смузі щоб зробити правий поворот на стоянку, однак попереду був припаркований автомобіль тому він об`їхав його по другій смузі, після чого увімкнув сигнал правого повороту щоб заїхати на стоянку, після того як вже майже виконав маневр відчув поштовх (а.с. 3).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , він рухався на своєму мотоциклі по проспекту М. Жукова (Небесної Сотні) зі сторони вул. Левітана в сторону проспекту Академіка Глушко, в крайній правій смузі зі швидкістю 80-90 км на годину. В цей час автомобіль Мерседес, який рухався в середній смузі повертав на право, ОСОБА_2 зіткнувся з ним в праве заднє крило уже під час повороту на стоянку (а.с. 4).
Однак, згідно вимог п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Зі змістом п. 12.9 б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в тому числі в п. 12.4.
Апеляційним судом також був досліджений наявний в матеріалах справи СD-диск із фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого вбачається, що водій автомобіля Мерседес ОСОБА_1 рухаючись в крайній смузі, маючи намір виконати маневр «поворот праворуч», об`їхав припаркований на правій смузі дороги автомобіль Ford номерний знак НОМЕР_3 , який заважав безперешкодному проїзду по вказаній смузі, ввімкнув сигнал «правий поворот» та розпочав маневр «поворот праворуч», в цей час водій мотоцикла, вже майже після закінченого ОСОБА_1 маневру, зіткнувся із його автомобілем в задній правий бампер. (СD-диск а.с. 18).
Запис з фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.
Крім того, відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК №005915 від 02.10.2020р., водій автомобіля марки «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_3 , 26.07.2020р. на вул. Небесної Сотні, 4-В/6 в м. Одесі, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України (а.с. 58-59).
Пунктами 1.3-1.5, 1.9 України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків.
Таким чином, в результаті дослідження та оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дії водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_1 не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки, перед зміною напрямку руху, а саме виконанням маневру «поворот праворуч» ОСОБА_1 виконав всі передбачені ПДР України дії (ввімкнув сигнал «правий поворот», зменшив швидкість), розраховував, що всі учасники дорожнього руху неухильно дотримуються вимог ПДР України та жодним чином, під час виконання маневру вже не міг уникнути ДТП.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутня вина та причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками, що наступили.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвокатів Бессараби Ірини Федорівни та Блащук Ольги Євгенівни, які діють в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року скасувати.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький