Єдиний унікальний номер 235/7740/18 
Номер провадження 22-ц/804/632/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 235/7740/18
провадження  № 22-ц/804/632/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Комунальне некомерційне Підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області,
треті особи – ОСОБА_2 , виконуючий обов`язки  головного лікаря покровської ЦРЛ Шутько Сергій Леонідович,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № 235/7740/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного Підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 , виконуючий обов`язки головного лікаря покровської ЦРЛ Шутько Сергій Леонідович, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на окрему ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року (суддя Величко О.В.), постановлену в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повний текст ухвали складений 04 грудня 2020 року,–

В С Т А Н О В И  В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2018  року позивач – ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати наказ в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ № 01-05/69а від 01 лютого 2018 року «Про створення медичної ради закладів охорони здоров`я м. Покровська та Покровського району» незаконним; визнати Наказ головного лікаря Покровської ЦРЛ від 16жовтня 2018 року № 01-05/304 про призначення службового розслідування незаконним; визнати Наказ головного лікаря Покровської ЦРЛ від 09 листопада 2018 року № 01—5/323 про звільнення її з посади лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги відділення сумісного перебування матері та дитини Перинатального центру 11 рівня у складі Покровської ЦРЛ незаконним, поновити на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу як за основним місцем роботи з 10 листопада 2018 року так і за місцем роботи за сумісництвом. визнати звільнення її з роботи за сумісництвом незаконним, поновити її за місцем роботи за сумісництвом з 16 липня 2018 року; стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Окремою ухвалою Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 4 грудня 2020 року про допущені порушення посадових обов`язків , наказів МОЗ України при наданні медичної допомоги населенню з боку лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 доведено до відома Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, головного лікаря « Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування»  та Красноармійського місцевого прокурора. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження ухвали повинно бути повідомлено Красноармійський міськрайонний суд.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з окремою ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати окрему ухвалу та постановити окрему ухвалу щодо протиправних дій вчинених експертами під час виконання ухвали суду про призначення комісійної судово-медичної експертизи. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції щодо її неналежних дій та нанесення пацієнтці ОСОБА_2 , тілесних ушкоджень здоров`ю середнього ступеню тяжкості за ознаками довготривалого розладу здоров`я ґрунтується на підставі висновку експерта № 87 при складані якого були порушенні правила проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року. Вважає, що вказаний висновок експерта № 87 є нікчемним і не може бути прийнятий судом як допустимий та належний доказ. 

Також судом першої інстанції в окремій ухвалі не вказав які норми діючого законодавства нею були порушені і чим це підтверджується.

В порушення ст. ст.7,10,17,268 ЦПК України, ч.1,2 ст.11 Закону України «Про інформацію», ст. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» суд першої інстанції розголосив дані, яка є лікарською таємницею, особам,що не були учасниками закритого розгляду справи, а саме Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації.

Вважає, що Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації наділений повноваженнями перевіряти її як доктора виключно в межах передбачених Наказом МОЗ України № 69 від 05 лютого 2016 року, проте в наказі не визначено підстави для перевірки лікувального закладу або лікаря як рішення суду. Крім того відповідно до положення про Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, вони керують виключно тими медичними закладами, які засновані на підставі рішення Донецької обласної ради. КНП «Покровська клінічна ЛІЛ», а тим більше вона, не знаходяться у підпорядкуванні даного закладу, а тому вони можуть діяти виключно в межах наказу МОЗ 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

12 лютого 2021 року від КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а  окрему ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачем не дотримано норми статті 367 ЦПК України та не надано докази об`єктивної неможливості подання зазначених в апеляційній скарзі доказів суду першої інстанції. Оскільки позивач та її представник  були ознайомленні з результатами проведеного експертного дослідження, вони не скористались своїм правом на подання додаткових доказів або оскарження результатів експертного дослідження. Вважає, що суд апеляційної інстанції не повинен приймати докази позивача щодо проведення експертизи.

Позивач – ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник Комунального некомерційного Підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.69 т.4).

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.68 т.4).

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.67т.4).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року (з врахуванням ухвал Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2020 року про виправлення описок у рішенні) позовні вимоги ОСОБА_1 до КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської, треті особи: ОСОБА_2 , в.о. головного лікаря покровської ЦРЛ Шутько С.Л. про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ Шутько С.Л. № 01-05/323 від 09.11.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у вигляді звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги відділення сумісного перебування матері та дитини Перинатального центру 11 рівня у складі КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради. Стягнуто з КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.11.2018 року по 04.12.2020 рік в сумі 285 407,66 грн. з подальшим відрахуванням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, моральну шкоду в розмірі 100 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. Стягнуто з КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 3568,87 грн., на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради понесені судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Виконуючий обов`язки головного лікаря КНП Покровської КЛІЛ, приймаючи наказ про звільнення, застосовує таку підставу як систематичне невиконання посадових обов`язків, і посилається на накази № 01-05/209 від 02.07.2018 року та № 01-05/252 від 06.08.2018 року, які відповідно скасовані рішеннями Красноармійського міськрайонного суду від 23.01.2020 року та від 27.02.2019 року.

Судом встановлено два випадку порушення ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, наказів МОЗ України при надання медичної допомоги населенню, проте роботодавцем порушено строки притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 87 неякісне надання медичної допомоги з боку ОСОБА_1 пацієнтці ОСОБА_2 розглядається комісією як спричинення останній ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я на строк більш ніж три тижні. Тобто вищезазначені факти порушень з боку ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків призвели до негативних наслідків, у вигляді завдання шкоди здоров`ю пацієнта.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

При постановленні окремої ухвали апеляційний суд зробив висновок про відсутність належного контролю з боку Департаменту охорони здоров`я, керівництва  КНП Покровської КЛІЛ за правовим забезпеченням медичних закладів, а також за наданням медичної допомоги населенню саме професійними лікарями, з підтвердженням їх відповідної кваліфікації. 
Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.
Згідно частини першої статі 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. 
Тлумачення частини першої статті 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.
У частині п`ятій статті 262 ЦПК України передбачено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено: «окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2018 року у справі № 911/961/17 вказано, що: «в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим».
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 травня 2018 року у справі № 922/3997/15, від 04 травня 2018 року у справі № 922/1733/17.
Аналіз окремої ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року, свідчить, що при її постановленні суд  першої інстанції не зазначив норми якого закону чи нормативно-правового акту порушила ОСОБА_1 .  За таких обставин, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про постановлення окремої ухвали в частині направлення та доведення до відома про допущені порушення посадових обов`язків, наказів МОЗ України при наданні медичної допомоги населенню з боку лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Донецької області державної адміністрації та головного лікаря Комунальне некомерційне Підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, доводи апеляційної скарги в цей частині є обґрунтованими.

Проте необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про повідомлення  Красноармійського місцевого прокурора про порушення  позивачкою посадових  обов`язки, які призвели до негативних наслідків, у вигляді завдання шкоди здоров`ю. 

Відповідно до частини 11 статті 262 ЦПК України, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Як вбачається із матеріалів справи згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 87, відповідальність за правильність призначення та наслідки операції «кесарів розтин» пацієнтці ОСОБА_2 несе лікар акушер-гінеколог ОСОБА_1 ; персональну відповідальність за наслідки проведення операції кесарів розтин пацієнтці ОСОБА_2 повинен нести лікар акушер-гінеколог ОСОБА_1 ;  марлева серветка, що була залишена в порожнині матки ОСОБА_2 під час операції кесарів розтин, тривале її знаходження в порожнині матки призвело до після операційних ускладнень у вигляді гострого ендометриту, який супроводжувався рясними гнійними виділеннями зі статевих шляхів, загальною слабкістю, біллю понизу живота, підвищенням температури тіла та довготривалим розладом здоров`я; згідно п. 1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» у випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експертна комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження і визначити ступінь його тяжкості за цими Правилами; експертна комісія вважає, що залишення в порожнині матки марлевої серветки, яка не була видалена під час операції кесарів розтин у гр. ОСОБА_2 призвело до гострого ендометриту та синдрому системної запальної відповіді та спричинило ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я на строк більш ніж три тижні. ( п. 2.2 з урахуванням п. 1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року « Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України);

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про направлення окремої ухвали Красноармійського місцевого прокурора, оскільки в діях позивачки містяться ознаки кримінального правопорушення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незгоду з висновком висновку комісійної судово-медичної експертизи, оскільки в суді першої інстанції висновки наведенні в експертизі не оскаржувались, клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи позивачкою не заявлялось.     

До апеляційної скарги позивачем додано докази, які не подавались до суду першої інстанції, а саме витяги з реєстру експертів на 7 аркушах, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18. 

Позивач з клопотання про долучення зазначених доказів до суду першої інстанції не зверталась, в апеляційній скарзі не наводить об`єктивних причин, які перешкоджали надати зазначенні докази до суду першої інстанції, отже, позивач, не надавши докази до суду першої інстанції, реалізувала належні їй процесуальні права на власний розсуд. 

Крім того, в  апеляційній скарзі позивач зазначає, що експертами при складанні висновку експерта № 87 були порушені правила проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, а саме: що свідоцтво доповідача по проведенню експертизи  ОСОБА_4 не дійсне та що він не є медиком, а тому експертиза є нікчемною.

Проте надані позивачем до апеляційної скарги докази щодо повноважень експертів не приймаються, оскільки доповідачем по експертизі був ОСОБА_5 , а докази про недійсність свідоцтва надані відносно ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі позивачка просить постановити окрему ухвалу, що протиправних дій  вчинених експертами під  час виконання комісійної судово-медичної експертизи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції у випадку і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно частини 1 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу та реагування на виявлені під час судового розгляду порушення законності, постановлення окремої ухвали спрямовано на усунення причини та умови, що цьому сприяли.

Тобто, правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Аналіз положень наведеної статті ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. 

Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. При цьому скасування судового рішення не є безумовною підставою для постановлення окремої ухвали.

За наслідками апеляційного розгляду цієї справи колегія суддів апеляційного суду не вбачає передбачених статтею 262 ЦПК України підстав для постановлення окремої ухвали.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою  підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування ухали в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом при постановленні окремої ухвали було порушено норми процесуального права, а тому суд дійшов висновку про виключення з мотивувальної та резолютивної частини окремої ухвали висновки суду, щодо направлення та доведення до відома про допущені порушення посадових обов`язків, наказів МОЗ України при наданні медичної допомоги населенню з боку лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Донецької області державної адміністрації та головного лікаря КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», в іншій частині окрему ухвалу залишити без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про виключення з мотивувальної та резолютивної частини окремої ухвали висновків суду, а в іншій частині окрему ухвалу залишив без змін, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Окрему ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини окремої ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року висновки суду, щодо направлення та доведення до відома про допущені порушення посадових обов`язків, наказів МОЗ України при наданні медичної допомоги населенню з боку лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Донецької області державної адміністрації та головного лікаря Комунальне некомерційне Підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області.

В іншій частині окрему ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                          О.А. Мірута

                Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 31 березня 2021  року. 

Головуючий        О.О.Тимченко