Ухвала
Іменем України

24 березня2021 року
м. Київ
справа № 357/15079/15-к
провадження № 51-1446 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2021 року.  
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 
2020 року  ОСОБА_4 визнано винним у  вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 
ст. 307, ч. 3 ст. 307  Кримінального кодексу України (далі – КК) і призначено остаточне покарання на підставі ч. 1, 2 ст. 70 КК у виді 9 років позбавлення волі 
з конфіскацією всього належного йому майна.
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Однак Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 29 січня 2021 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 , оскільки вона була подана після закінчення строку апеляційного оскарження і останній, не порушував питання 
про поновлення цього строку. 
У касаційній скарзі обвинувачений порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
В обґрунтування посилається на те, що на проголошенні вироку він не був присутнім, оскільки в цей день звертався до лікаря через загострення хвороби. Крім того, 
на момент подачі апеляційної скарги він знову намагався звернутися до лікаря, однак через велике навантаження лікар не встиг прийняти його вчасно. Також зазначає, 
що в період часу з 08 по 24 січня 2021 року уряд України ввів жорсткі карантинні обмеження, які вплинули на усталений порядок роботи державних установ. Таким чином, на думку обвинуваченого, суд апеляційної інстанції в порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практиці Європейського Суду, повернув його апеляційну скаргу. Разом із цим обвинувачений звертається до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення йому строку апеляційного оскарження вироку щодо нього.
Перевіривши доводи касаційної скарги, надану копію оскаржуваної ухвали 
та матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого слід відмовити на таких підставах. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу                 про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії ухвали, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу обвинуваченого зазначив, що згідно з матеріалами кримінального провадження, вирок щодо  ОСОБА_4 ухвалений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 14 грудня 2020 року, отже останнім днем для подання обвинуваченим, який не перебував під вартою, апеляційної скарги є 13 січня 2021 року. Проте з апеляційною скаргою на вказаний вирок  ОСОБА_4 звернувся 14 січня 2021 року, тобто поза межами строку, визначеного ч. 2  ст. 395 КПК. При цьому, як заначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, апеляційна скарга обвинуваченого не містила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, а також і не було додано окремого клопотання 
про поновлення такого процесуального строку.
Відповідно до положень ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися 
у встановлені цим Кодексом строки.
Пропущений із поважних причин строк, як це передбачено ст. 117 КПК, повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції 
за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За таких обставин апеляційною інстанцією прийнято обґрунтоване рішення 
про повернення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вона подана поза межами строку апеляційного оскарження і останній не порушував питання про його поновлення, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Щодо клопотання обвинуваченого про поновлення йому строку апеляційного оскарження вироку, адресованого до Касаційного кримінального суду, то воно 
не може бути розглянуто судом касаційної інстанції, оскільки розгляд такого клопотання  входить до повноважень суду апеляційної інстанції.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що з огляду на положення ч. 7 
ст. 399 КПК, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були 
би безумовними підставами для скасування чи зміни ухвали апеляційного суду, 
у касаційній скарзі обвинуваченого не наведено.
Оскільки з касаційної скарги обвинуваченого та доданої до неї копії судового рішення 
не вбачаються підстави для її задоволення, колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                               ОСОБА_3