ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 березня 2021 року
м. Харків
справа № 640/11123/16-ц
провадження № 22-з/818/105/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши заяву представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року, -
в с т а н о в и в:
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у сумі 22811,67 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
На вказане заочне рішення представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  – ОСОБА_3  просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. Апелянт також зазначив, що у відповідності до приписів ст.134 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає зокрема 6000 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  – задоволено частково. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року – скасовано та ухвалено нове. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредитного договору від 23.12.2010 року у розмірі 1907,29 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1779,00 грн. 
17 лютого 2021 року представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, просив ухвалити додаткове рішення, визначити розмір витрат відповідача на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи в сумі 4959,50 грн. та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  - 4959,50 грн., що складає 91,64 % витрат на правничу допомогу.
Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.
Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року між  ОСОБА_1  та Адвокатським бюро «Бігдан Олексій» (надалі Бюро), в особі керуючого Бюро, адвоката Бігдана Олексія Антоновича, який діє на підставі Статуту Бюро та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1665 від 30.08.2019 року було укладено договір про надання правової допомоги, в тому числі представництво інтересів клієнта в апеляційному суді (а.с.120-121).
За умовами п.1.1. вказаного договору, клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду необхідну правову допомогу у справі №640/11123/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до клієнта про стягнення коштів, за якою Київським районним судом м. Харкова 25.11.2016 р. прийнято заочне рішення на користь позивача, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та оплатити фактичні витрати на її надання в обсязі, порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно п.3.1 договору, орієнтовна вартість послуг Бюро за цим договором складає 8000,00 грн. Умови, строки та порядок розрахунків Сторони оговорюють в додатку, який є невід`ємною частиною договору. Остаточна вартість послуг визначається в порядку, встановленому у додатку до цього договору.
01.09.2020 року між відповідачем та Бюро укладений Додаток №1 до договору про надання правової допомоги, яким встановлювався перелік та вартість послуг Бюро, що можуть надаватися під час виконання договору (а.с.122).
Відповідно до п.п.2.1, 2.2. вказаного Додатку, за наслідками надання зазначених у п.1.1 Додатку послуг, але не раніше набуття законної сили рішення по справі, Бюро складає Акт виконаних робіт та направляє його для підписання клієнту.
Клієнт в строк 45 (сорок п`ять) календарних днів зобов`язаний сплатити вартість наданих Бюро послуг, відображених в Акті виконаних робіт, шляхом внесення в касу Бюро або перерахування на розрахунковий рахунок.
16 лютого 2021 року Адвокатським бюро «Бігдан Олексій», в особі керуючого Бюро, адвоката Бігдана Олексія Антоновича складено Акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 25.08.2020 року, Додатку №1 від 01.09.2020 року до Договору. З вказаного акту убачається, що Бюро було виконані наступні роботи:
- правовий аналіз спору (в тому числі ознайомлення із матеріалами справи, вивчення документів, судової практики та інше), консультації під час розгляду справи 1200,00 грн., виходячи з розрахунку 400,00 грн./година (три години);
- складання заяви про перегляд заочного рішення суду, подання до суду - 2500,00 грн.;
- складання апеляційної скарги, подання до суду 1250,00 грн.;
- складання інших процесуальних документів під час розгляду справи апеляційним судом - 500,00 грн., виходячи з розрахунку 500,00 грн./документ (клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду).
Всього надано послуг на суму: 5450 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. (а.с.123).
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Проте розмір таких витрат є завищеним.
Колегія суддів вважає, що заява представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»подало до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката.
З огляду на вказане та на те, що заявлені витрати не є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи), - колегія суддів, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В іншій частині заяви слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Заяву представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 
В іншій частині – у задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                 О.В. Маміна 
Судді:                                                                                                 Н.П. Пилипчук

               О.Ю. Тичкова