ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2021 р.                                    Справа№ 925/564/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Куксова В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 23.03.2021 року у справі №925/564/20      (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Роздрібна інфраструктура" 
на рішення   Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020, повний текст якого складено 27.11.2020 
у справі № 925/564/20 (суддя Скиби Г.М.) 
за первісним позовом Черкаської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роздрібна інфраструктура" 
за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ "Енергобанк" м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчук В.В
про стягнення 88 698,47 грн безпідставно утриманих коштів
та зустрічний    позов   Товариства з обмеженою відповідальністю "Роздрібна інфраструктура" 
до   Черкаської міської ради 
про   визнання договору оренди землі укладеним.
ВСТАНОВИВ
У травні 2020 року Черкаська міська рада звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздрібна інфраструктура» коштів у розмірі 88   698,47 грн на підставі положень ст.1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з використанням останнім земельної ділянки комунальної власності під його нерухомим майном в період з 23.03.2018 по 31.12.2019 без оформлення правовстановлюючих документів на землю.  
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Роздрібна інфраструктура» звернулося до Господарського суду Черкаської області із зустрічним позовом до Черкаської міської ради про визнання договору оренди землі від 23.08.2011 укладеним з дати реєстрації нерухомого майна ТОВ «Роздрібна інфраструктура» - 23.03.2018, шляхом    заміни сторони орендаря з первісного - ПАТ «Енергобанк», на нового орендаря - ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на тих самих умовах, що існували в договорі оренди, укладеному між Черкаською міською радою та ПАТ «Енергобанк».
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «Роздрібна інфраструктура» посилається на те, що з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно він є законним орендарем та користувачем спірної земельної ділянки, оскільки в силу закону право оренди для первісного орендаря - ПАТ «Енергобанк» є припиненим, а для заявника цей договір є дійсним, новий орендар є титульним користувачем і на нього поширюються всі умови, що були визначені в договорі оренди землі від 23.08.2011.  
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі №925/564/20 первісний позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з ТОВ "Роздрібна інфраструктура" на користь міського бюджету м. Черкаси через Черкаську міську раду 88 698,47 грн заборгованості та 2 102,00 грн судового збору. 
В задоволенні зустрічного позову ТОВ "Роздрібна інфраструктура" відмовлено повністю.
Задовольняючи первісний позов суд першої інстанції виходив з того, що Черкаською міською радою доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.
Що стосується зустрічного позову суд першої інстанції вказав на те, що доводи ТОВ "Роздрібна інфраструктура" про автоматичний перехід до нього права оренди земельної ділянки на умовах попереднього орендаря (ПАТ «Енергобанк») не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а також на те, що суд в силу Закону не наділений правом на внесення змін (заміни сторони) в припинений договір.     
Не погодившись    з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Роздрібна інфраструктура" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі №925/564/20 та ухвалити нове содове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі. Тобто, скаржник оскаржує вказане судове рішення лише в частині первісних позовних вимог. 
   Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як таке, що не відповідає вимогам ст.236 ГПК України.  
Крім того, скаржник стверджує, що сума, яка визначене в первісному позові та в оскаржуваному судовому рішенні є не обґрунтованою, оскільки не надано експертної грошової оцінки землі, детального та обґрунтованого розрахунку боргу ТОВ "Роздрібна інфраструктура", який ґрунтувався на експертній оцінці. До того ж, скаржник вважає, що відповідний розрахунок має здійснюватись на підставі тих тарифів, що були узгодженні попереднім  орендарем (ПАТ «Енергобанк») в договорі оренди землі від 23.08.2011. 
Також скаржник стверджує, що заміна сторони  в договорі оренди землі від 23.08.2011 відбулася автоматично і повторного надання в оренди земельної ділянки не потрібно для ТОВ "Роздрібна інфраструктура". Крім того, за твердженням скаржника, вказаний договір діє на тих самих умовах і для ТОВ "Роздрібна інфраструктура". 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2020, апеляційну скаргу ТОВ "Роздрібна інфраструктура передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Алданова С.О., Зубець Л.П.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/69/21 від 11.01.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2020 для розгляду справи №925/564/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Попікова О.В.                              
12.01.2021    колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Попікова О.В заявлено самовідвід.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву суддів Мартюк А.І., Алданової С.О., Попікової О.В. про самовідвід у справі №925/564/20 задоволено та вказану справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-07/4/21 від 12.01.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/564/20. 
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №925/564/20, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №925/564/20 апеляційну скаргу ТОВ "Роздрібна інфраструктура" на рішення   Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 р. у справі   №925/564/20 залишено без руху та повідомлено ТОВ "Роздрібна інфраструктура"    про право на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
28.01.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява    про усунення недоліків у відповідності до вищезазначеної ухвали суду, шляхом подання доказів надсилання ПАТ "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчук В.В. копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено ТОВ "Роздрібна інфраструктура" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі № 925/564/20; зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/564/20 до перегляду його в апеляційному порядку; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Роздрібна інфраструктура" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/564/20; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Роздрібна інфраструктура" на рішення   Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 р. у справі №925/564/20 призначено на 02.03.2021 об 11:20 год.
15.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
У зв`язку з перебування головуючого судді - Яковлєва М.Л. в період з 01.03.2021 по 05.03.2021 на підготовці суддів для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України, ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.02.2021 розгляд даної справи перепризначено на 23.03.2021 на 11:30 год.  
ТОВ "Роздрібна інфраструктура" та ПАТ "Енергобанк" наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 23.03.2021, не з`явились, своїх представників не направили та про причини неявки суд не повідомили. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності останніх.
Крім того, ПАТ "Енергобанк" не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.  
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представника Черкаської міської ради, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.  
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.08.2011 між Черкаською міською радою, як орендодавцем, та ПАТ «Енергобанк», як орендарем, був укладений договір оренди землі на підставі рішень Черкаської міської ради від 13.10.2009 №5-134 та від 31.03.2011 №2-366 (далі-Договір).
Відповідно до підпункту «Г» п. 31 Договору, у разі відчуження будівель та споруд (або їх часток), розташованих на земельній ділянці, наданій в оренду, орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця в 10-денний термін з дня відчуження, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення правових документів на землю.
Згідно з п.37 Договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України).
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташована на орендованій іншою особою земельній ділянці. 
Згідно з ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. 
Внаслідок укладання між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Роздрібна інфраструктура» договору купівлі-продажу №2070 від 23.03.2018, ТОВ «Роздрібна інфраструктура» стало власником нежитлових приміщень загальною площею 1407,8 кв.м., розташованих на спірній земельній ділянці за адресою: м.Черкаси, вул. Симоненка, 5, яка була передана в оренду ПАТ «Енергобанк» на 49 років за Договором від 23.08.2011.
Право власності ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на вказане нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2018.
З огляду на що, укладений між Черкаською міською радою та ПАТ «Енергобанк» припинив свою дію внаслідок набуття ТОВ «Роздрібна інфраструктура» права власності на нерухоме майно, що розташоване на орендованій земельній ділянці.
За змістом       глави 15 Земельного кодексу України       право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина перша   статті 93 Земельного кодексу України   встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п.«в» ч.1 ст.96 ЗК України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст.125 Земельного кодексу України).
У відповідності до ст.13 Закону України «Про оренду землі»       договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.792 Цивільного кодексу України   за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Згідно з   ст. 206 Земельного кодексу України       використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147   пункту   14.1   статті   14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти   14.1.72, 14.1.136   пункту   14.1   статті   14 Податкового кодексу України).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».
Предметом регулювання       глави 83 Цивільного кодексу України       є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Так, у відповідності до ч.ч.1, 2   ст.1212 Цивільного кодексу України   особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення       глави 83 Цивільного кодексу України  застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень   глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України  для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Відтак, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Отже, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. 
Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. 
Вказане узгоджується правовою позицією, яка міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1009/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15,  від 11.02.2019 року у справі №922/391/18, від 14.01.2019 у справі №912/1188/17.
З огляду на що, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1   ст.1212 Цивільного кодексу України.
Матеріали справи не містять доказів оформлення у період з 23.03.2018 по 31.12.2019 ТОВ «Роздрібна інфраструктура» у встановленому законодавством порядку права користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно, яке було набуто у власність на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2018.  
Згідно з абз. 3 ч. 1   ст. 13 Закону України «Про оцінку земель»   нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1   п. 289.1 ПК України   для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок Черкаської міської ради, колегія суддів дійшла висновку про відповідність даного розрахунку безпідставно збережених коштів з орендної плати вимогам чинного законодавства.   
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин, положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Роздрібна інфраструктура» 88   698,47 грн безпідставно збережених кошти у вигляді орендної плати за період з 23.03.2018 по 31.12.2019.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.03.2019 по справі №914/2687/17, оскільки аналіз висновків, зроблених у вказані постанові суду апеляційної інстанції та оскаржуваному судовому рішенні, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду, на які посилається скаржник, оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших предмета і підстав заявленого позову, суб`єктного складу сторін, фактичних обставин, встановлених судами у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильність вирішення судом першої інстанції спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Водночас, оскаржуване судове рішення в частині зустрічних позовних вимог не переглядається, оскільки останнє у цій частині не було оскаржено жодним із учасників справи, а також оскільки відсутні підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідно й у колегії суддів відсутні підстави для виходу за межі вимог апеляційної скарги. 
Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роздрібна інфраструктура" на рішення   Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі № 925/564/20 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/564/20 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.     
           4.Матеріали справи №925/564/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 29.03.2021. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                В.В. Куксов