Справа № 1-25/2003                 
Провадження № 11/811/1/21                                                 Доповідач: ОСОБА_1 

П О С Т А Н О В А 
попереднього розгляду
       17 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляцію ОСОБА_2 на вирок військового місцевого суду Львівського гарнізону від 03 листопада 2003 року відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , –
встановив:
цим вироком ОСОБА_2 засуджено за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 410, ч.2 ст. 366, ст.ст. 69, 54, 70 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старшин прапорщик запасу» та з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на три роки.
       На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладено відповідні обов`язки.
09 березня 2021 року на згаданий вирок ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій, зокрема, просить поновити строк на її подання.
       Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 353 КПК України (1960 року), питання про відновлення строку на апеляційне оскарження вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу.
       Так, відповідно до п.15 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §; 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно п.1 Указу Президента України «Про ліквідацію військових апеляційних та військових місцевих судів» від 14 вересня 2010 року № 900/2010 відповідно до пункту 23 частини першої статті 106 Конституції України, статті 19 та пункту 4 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" постановлено ліквідувати військовий місцевий суд Львівського гарнізону.
Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів», зокрема, ч.1, ч.3 цієї статті, передбачено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Систему судоустрою складають:1) місцеві суди;2) апеляційні суди;3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.
Військовий місцевий суд Львівського гарнізону діяв як суд першої інстанції, тобто як місцевий суд.
Відповідно до положень ст. 37 КПК України (1960 року) кримінальна справа розглядається в тому суді, в районі діяльності якого вчинено злочин.
Як вбачається з копії оскаржуваного вироку суду, найбільш тяжкий злочин, передбачений ч.5 ст. 191 КК України, вчинений у 124 Центрі забезпечення продовольством Зах.ОК, що знаходиться на території Залізничного району м. Львова (м. Львів, вул. Левандівська, 5).
Таким чином, оскільки в системі судоустрою ліквідовано ланку військових місцевих судів, з врахуванням вимог ст. 37, п.5 ч.2 ст. 359 КПК України (1960 року), вважаю, що апеляцією ОСОБА_2 слід направити до Залізничного районного суду м. Львова для вирішення питання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в порядку, передбаченому ст. 353 КПК України (1960 року).
Керуючись ст.ст. 357, 359 КПК України (1960 року), –
постановив:
апеляцію ОСОБА_2 на вирок військового місцевого суду Львівського гарнізону від 03 листопада 2003 року відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направити до Залізничного районного суду м. Львова для виконання вимог, передбачених ст. 353 КПК України (1960) року.

Суддя                                                           ОСОБА_1