ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 лютого 2021 року           справа №200/5550/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

             Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі представника відповідача Помалюк І.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/5550/20-а (суддя в І інстанції  Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування  вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72грн,-

                                                                      УСТАНОВИВ:
         11 червня 2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування  вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72грн/а.с.4-12/.
           В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона з 02 квітня 2002 року  здійснює адвокатську діяльність, перебуває на податковому обліку в Центральній ДПІ Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області, є платником єдиного соціального внеску. 18 січня 2019 року їй виповнилося 65 років. 18 травня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області  прийнято вимогу№Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн. 04 червня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області  прийнято вимогу№Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн. Вважає дані вимоги протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки вона є пенсіонером за віком і звільнена від сплати ЄСВ.
          Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 200/5550/20-а відмовлено у задоволенні позовних вимог.                                                  Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.                                                                                           В обґрунтування наведені доводи, аналогічні тим, якими була мотивована позовна заява.                              
         Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.                                        Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.                              
         Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне. 
        Позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02 квітня 2002 року здійснює незалежну професійну діяльність в якості адвоката. Перебуває на податковому обліку в Центральній ДПІ Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області, є платником єдиного соціального внеску.  
        Відповідно до  пенсійного посвідчення  серії НОМЕР_2  позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 09 квітня 2013 року/а.с.14/. 
        Відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 є платником єдиного податку.
        Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області, є органом державної влади.    Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.
        07 травня 2020 року ОСОБА_1  надано в електронному вигляді відповідачеві звіт форми №Д5 (річна) за 2019 рік, яким нарахована сума ЄСВ за 2019 рік у розмірі 11 016,72грн/а.с.48/.
        18 травня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області  сформовано вимогу№Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.
        04 червня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області  сформовано вимогу№Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.
       Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими вимогами ГУ ДПС у Донецькій області від 18 травня 2020 року та від 04 червня 2020 року за №Ф-166053-54 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
         Відмовляючи у задоволені позову, суд першої зазначив, що відповідач довів правомірність своєї вимоги. Подання позивачем відповідного звіту про нарахування єдиного внеску є визначальною для прийняття вимоги про сплату недоїмки.
        З рішенням суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
        На підставі системного аналізу законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а також, враховуючи правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду в аналогічних справах, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції допущено неправильне тлумачення закону, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, а саме - частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також не з`ясували всі обставини справи, що мають істотне значення для її правильного вирішення. 
          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 вказаного закону ЄСВ - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
         Пунктами 4, 5, 5-1 частини першої статті 4 цього закону встановлено, що платниками ЄСВ є, зокрема, ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності особи; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.
          Згідно з частиною четвертою статті 4 такого закону (у редакції, що діяла до 1 січня 2018 року - дати внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе ЄСВ, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками ЄСВ виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
          З 1 січня 2018 року вказану норму закону викладено у новій редакції: «Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе ЄСВ, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування».
          Крім цього, на підставі системного аналізу норм Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», беручи до уваги сталу практику Верховного Суду України (зокрема, справи №№ 21-90а15, 21-59а14, 21-56а15, 822/4655/14), а також правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у справах №№ 1640/2837/18, 805/2195/17-а, колегія суддів  зазначає, що обов`язковою умовою, встановленою частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для звільнення ФОП від сплати ЄСВ, є отримання такою особою пенсії за віком або по інвалідності або соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю.
          Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює незалежну професійну діяльність в якості адвоката і водночас, відповідно до копії   пенсійного посвідчення  серії НОМЕР_2 , є пенсіонером за віком  і отримує пенсію з 09 квітня 2013 року. 18 травня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області  сформовано вимогу№Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску за 2019 рік у сумі 11 016,72 грн.
         Враховуючи викладене, позивач, яка здійснює незалежну професійну діяльність і  яка досягла пенсійного віку та яку вона отримує відповідно до закону, має право на пільги, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.
         Отже, вимога відповідача про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є неправомірною, оскільки позивач  звільнена від обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок.
         Крім того, 21.12.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою у якій зазначила, що звіт за формою № Д5 (річний) за 2019 рік, спрямований на адресу податкової служби 07.05.2020 року, є помилковим і вона його відкликає. 
          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.                                                                                          Відповідно до п. 4 ч. 1   ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.                                                   
          Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                     ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  задовольнити.
          Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року  у справі № 200/5550/20-а – скасувати.           
          Прийняти нову постанову.          
          Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування  вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72 грн. - задовольнити.
           Визнати протиправною та скасувати  вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 18 травня 2020 року №Ф-166053-54  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72 грн.
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області  (код ЄДРПОУ 43142826; 87515,  Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська,  59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні ).
                   Повне судове рішення – 25 лютого 2021 року.                                                            Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін
Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук 
                                                                                                        І.В. Сіваченко