ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1712/21 Справа № 208/9461/14 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гібалюк Т.Я. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року про виправлення описки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

       Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року заяву — задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №208/9461/14 від 02 червня 2015 р., виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором.
       Виправлено описку у виконавчому листі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 червня 2015 року по цивільній справі №208/9461/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зазначивши правильно прізвище відповідача ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_3 , замість не правильного ОСОБА_4 . 
       Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати.
В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Інші учасники процесу своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно матеріалів справи ТОВ “ОТП Факторинг Україна” звернулося до суду з заявою, в якій просить виправити описку у виконавчому листі мотивуючи тим, що у частині виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 02 червня 2015 року по цивільній справі №208/9461/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , невірно вказано прізвище відповідача ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_4 , замість правильного: ОСОБА_3 .
З виконавчого листа, що долучений заявником до заяви, дійсно вбачається, що у прізвищі відповідача мається помилка: в певній частині листа прізвище відповідача значиться як ОСОБА_4 , тоді як згідно матеріалів справи правильно ОСОБА_3 .
Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про необхідність усунути зазначену описку у виконавчому листі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Також, у заяві ТОВ “ОТП Факторинг Україна” просить поновити строк для пред`явлення виконавчого листа №208/9461/14, виданого 02 червня 2015 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, до виконання, мотивуючи тим, що постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження разом з виконавчим листом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримав вже після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа, який скінчився 13 червня 2016р.
З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2016 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м.Дніпродзержинська Патою Н.О. було складено постанови № 51110018, № 51110015, № 51110013 про відмову у відкритті виконавчого провадження, через описку у прізвищі боржника у виконавчому листі.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, а тому слід продовжити процесуальний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки усім обставинам справи та необґрунтовано задовольнив заяву ТОВ “ОТП Факторинг Україна”, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами та матеріалами справи. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Стягувач, який пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, може звернутися із заявою до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання про поновлення пропущеного строку. 
Така заява розглядається судом у десятиденний строк (ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження») і за наслідками розгляду постановляється відповідна ухвала.
У разі пропуску строку давності пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин він може бути поновлений, якщо інше не встановлено законодавством. Поважними причинами визнаються такі обставини суб`єктивного і об`єктивного характеру, які перешкодили стягувачу вчинити у встановлений строк дії по пред`явленню виконавчого документа до виконання.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, колегія суддів вважає, що судове рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, прийняте правомірно.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції в повній мірі були досліджені обставини справи та ухвалено обґрунтоване рішення.
Інші доводи апеляційної скарги апелянта не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року про виправлення описки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                                М.Ю. Петешенкова