УХВАЛА

21 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/20473/20
адміністративне провадження № К/9901/1389/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року
у справі №640/20473/20 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
13 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Дослідивши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених  статтями 280,  281,  287,  288  цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У свою чергу, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судових рішень в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
З матеріалів касаційної скарги та текстів оскаржуваних судових рішень вбачається, що спір у цій справі виник у відносинах з приводу дій державного виконавця.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень не ураховано правові висновки, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №804/4602/16.
Так, у справі №804/4602/16 предметом розгляду було: визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 16 червня 2014 року № 1463-25; визнання протиправною та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 17 червня 2014 року; визнання протиправними вимог, що містяться в запиті ДПІ від 18 червня 2014 року № 21649/10/25-0; зобов`язання внести до інформаційних систем органів доходів і зборів дані про сплату позивачем авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 1 591 380,00 грн за платіжним дорученням від 01 квітня 2014 року № 239.
З огляду на викладене, постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №804/4602/16 стосується інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаній постанові Верховного Суду, є безпідставними.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ. 
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про судовий збір" врегульовано порядок повернення сплаченого судового збору у разі відмови у відкритті провадження у справі.
Так, відповідно до положень статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі, повернення заяви (скарги) в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, - 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №640/20473/20.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду