Справа № 344/10498/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/50/21 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року                 м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Девляшевського В.А.,
                       суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                Єлісевич О.М.,
                       з участю:                апелянта ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – 
                                                ОСОБА_3 , головного державного 
                                               виконавця Івано-Франківського міського відділу 
                                               Державної виконавчої служби Південно-Західного 
                                               міжрегіонального Управління 
                                               Міністерства юстиції Кузика І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Кузика Івана Івановича, заінтересована особа ОСОБА_2 про скасування постанови від 13 липня 2020 року за виконавчим провадженням №56510328, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Тринчуком В.В. 22 жовтня 2020 року,
в с т а н о в и в:
19 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала скаргу на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Кузика Івана Івановича, заінтересована особа ОСОБА_2 , у якій просила визнати його дії неправомірними щодо винесення 13 липня 2020 року постанови про поновлення вчинених виконавчих дій, щодо винесення постанови від 21 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн, щодо винесення постанови від 10 серпня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн за виконавчим провадженням №56510328, а також просила скасувати вказані постанови.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 вересня 2020 року провадження у даній справі в частині скасування постанов від 21 липня 2020 року та 10 серпня 2020 року про накладення штрафів в сумі 1 700 грн та 3 400 грн у виконавчому провадженні №56510328 – закрито.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Кузика І.І., заінтересована особа ОСОБА_2 про скасування постанови від 13 липня 2020 року про поновлення вчинених виконавчих дій за виконавчим провадженням №56510328 залишено без розгляду та повернуто скаржнику.
Не погоджуючись із ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій зазначає, що нею не було пропущено строк на оскарження постанови державного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 13 липня 2020 року, оскільки скаргу на дії державного виконавця було подано нею 27 липня 2020 року, тобто в межах 10 робочих днів з дня отримання постанови. При цьому, вказує апелянт, одночасно вказана постанова була оскаржена адвокатом Люликом Р.І., який представляв її інтереси, шляхом надіслання скарги на електронну адресу Івано-Франківського міського суду. Апелянт вказує на те, що її адвокат надав копії скарги в електронному варіанті, однак кожна скарга одного і того ж змісту судом першої інстанції була прийнята в окреме провадження, а саме №4-с/344/72/20, №4-с/344/73/20, № 4-с/344/74/20, 4-с/344/80/20 у тій же справі №344/10498/16-ц. ОСОБА_1 також вказує на те, що вона подавала скарги 27.07., 19.08., 02.09. та 07.09. 2020 року, оскаржуючи всі постанови, прийняті державним виконавцем Кузиком І.І. Також вказала, що подана нею скарга від 19 серпня 2020 року не була окремо виділеною, а долучалась нею до попередніх матеріалів справи, яку розглядав суддя Шамотайло О.В. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що судом першої інстанції не було повідомлено державного виконавця Кузика І.І. про оскарження його дій. Також ОСОБА_1 зазначає, що заяву про відкликання своєї скарги від 27 липня 2020 року її змусила написати помічник судді Шамотайла О.В., що може бути засвідчено камерами відеоспостереження. Вважає, що станом на 14 вересня 2020 року нею було вчасно оскаржено постанови державного виконавця Кузика І.І. Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що постановляючи ухвалу про залишення її скарги без розгляду, суд першої інстанції не встановив причини пропуску строку, їх поважність, не надав необхідних запитань для висвітлення причин пропуску строків. Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просила оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
У надісланому на адресу апеляційного суду відзиві ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила. Додатково вказала, що ОСОБА_1 пропустила передбачений законодавством строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, а тому у суду першої інстанції були підстави для залишення її скарги без розгляду. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просить її залишити без змін.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримала. Крім того зазначила, що нею не пропущено строк звернення зі скаргою, оскільки з первісною скаргою на дії державного виконавця щодо винесення ним постанови від 13 липня 2020 року вона зверталась 27 липня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи. Ухвалу суду вважає незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати, а справу направити суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 – ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила. Додатково вказала, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення зі скаргою на дії державного виконавця, а раніше подані скарги не слід брати до уваги, оскільки вони ухвалами від 18 серпня 2020 року були повернуті заявнику у зв`язку з їх відкликанням. Оскаржену ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін.
В засіданні апеляційного суду головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Кузик І.І. доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив. Додатково зазначив, що скаржниця, подавши скаргу на його дії 19 серпня 2020 року, пропустила передбачений законом строк звернення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив її скаргу без розгляду. 
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд перший інстанції дійшов до висновку, що дана скарга подана з пропущенням процесуальних строків для подання скарги і заявником не було порушено питання про поновлення. Однак, повністю погодитись із зазначеними висновкам суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає.
За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно роз`яснень абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02. 2014 року, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК (в редакції 2004 року), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. 
Статтею 449 ЦПК України встановлено строки для звернення зі скаргою. Зокрема, за змістом даної статті скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».
У системному аналізі вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 19 серпня 2020 року звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Кузика Івана Івановича, заінтересована особа ОСОБА_2 щодо винесення ним постанови від 13 липня 2020 року за виконавчим провадженням №56510328 (т.4, а.с.25-29).
Встановлено, що оскаржену постанову державного виконавця Кузіва І.І. від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 отримала 17 липня 2020 року. 
Отже, останнім днем звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення ним постанови від 13 липня 2020 року є 27 липня 2020 року.
За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Апеляційний суд зауважує, що залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропуску нею строку звернення зі скаргою на дії державного виконавця, суд першої інстанції не дослідив та не встановив причини такого пропуску строку. Хоча така можливість у суду першої інстанції була.
При цьому слід зазначити, що з аналогічними скаргами на дії державного виконавця Кузика І.І. щодо винесення ним постанови від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 та її представник – адвокат Люлик Р.І. звертались до суду 27 липня 2020 року, тобто в межах передбаченого ст. 449 ЦПК України та ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» строку.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 з підстав пропуску нею строку на таке звернення без вирішення питання про поновлення або відмову у поновленні строку є передчасним.
За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі, а тому підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду в суд першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                        В.А. Девляшевський
Судді:                                                                 І.В. Бойчук 
                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року.