ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1088/21 Справа № 195/2017/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року, -
                        В С Т А Н О В И В:
12 грудня 2019 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, який уточнений 24 червня 2020 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 17 серпня 2018 року приблизно о 19 годині 45 хвилин, біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 під час сварки наніс їй удари палкою по лівій руці, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі і лівому передпліччі, які згідно висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 153 від 20.08.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 153. В результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень вона лікувалася амбулаторно. По факту заподіяння їй тілесних ушкоджень, вона звернулася із заявою до Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з тим, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що підтверджується копією постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та копією постанови Томаківського районного суду. ОСОБА_2 своїми протиправними діями заподіяв їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Суму заподіяної моральної шкоди оцінює в 5000 гривень. Нею також понесені і витрати на професійну правничу допомогу, яка становить 3000,00 гривень та складається з: витрат за вивчення матеріалів, підготовку та складання адвокатом позовної заяви - 500,00 гривень, за надання правової допомоги в суді 2500,00 гривень, що підтверджується договором, актом прийому виконаних робіт, касовим ордером. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в сумі - 5000,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень (а.с. 1-3).
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 гривень. У задоволенні решти позовних вимог — відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. (а.с.105-110).
В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.112-113).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом 1 інстанції встановлено, що 17 серпня 2018 року приблизно о 19 годині 45 хвилин біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 під час сварки наніс ОСОБА_1 удари палкою по лівій руці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі і лівому передпліччі.
Із довідки КЗ Марганецька ЦМЛ "ДОР" за № 1897 від 18.08.2018 року вбачається, що 18 серпня 2018 року о 10.40 годині ОСОБА_1 звернулася в ПДВ з діагнозом: удари, гематоми верхніх кінцівок. лікар ОСОБА_4 (а.с. 14).
Згідно висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи за № 153 від 20.08.2018 року тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_1 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, які утворилися внаслідок ударної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах об такий (такі). Давність їх утворення становить 2-4 доби до судово-медичного обстеження та може відповідати подіям 17.08.2018 року (а.с. 9).
У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що в результаті заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень, вона лікувалася амбулаторно, що підтверджується медичною картою, довідкою Марганецької лікарні та копіями чеків на придбання ліків.
По факту заподіяння тілесних ушкоджень позивач звернулася із заявою до Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області.
Постановою Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.01.2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040590000394 від 13.09.2018 року, закрито, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 5-6).
Так, слідчий Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Оковитий В.В. у постанові про закриття кримінального провадження від 16.01.2019 року зазначив, що 13.09.2018 року до Томаківського відділення поліції надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що 17.08.2018 року в АДРЕСА_1 спричинено тілесні ушкодження. Крім того, 13.09.2018 року до відділення поліції надійшла письмова заява від ОСОБА_6 про те, що 17.08.2018 року в с. Ілліна по вул. Каховській їй спричинено тілесні ушкодження. Відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2018 року за № 12018040590000394 та розпочато досудове розслідування.
В ході допиту ОСОБА_6 надала пояснення про те, що 17.08.2018 року приблизно о 19.40 годині вона йшла зі свого двору до сусіда ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_1 . Переходячи дорогу, зустріла ОСОБА_2 , який був в стані алкогольного сп`яніння і сказав їй про те, що він тут наведе порядок. При цьому вдарив палкою по лівій руці по завізному суглобі двічі та по лівій руці в ділянці передпліччя. Вона відразу пішла до сусіда ОСОБА_7 , де знаходилася. ОСОБА_7 вийшов на вулицю і було чути як ОСОБА_2 розмовляв на підвищених тонах, при цьому вживав не нормативну лексику. На цей шум жінка ОСОБА_8 теж вийшла з нею на вулицю і побачили, як ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_9 по лівій руці, в місце, де був годинник. Впродовж, ОСОБА_2 побіг по вулиці та почав розкидати сміття по дорозі та дворі. Після цього прибули ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які почали вживати ненормативну лексику, а вони пішли до двору ОСОБА_5 , де зустріли його дружину ОСОБА_12 . Доповнила, що вона бачила, як ОСОБА_13 та ОСОБА_11 наносили тілесні ушкодження палками ОСОБА_5 , останній пішов до свого дому, а сім`я ОСОБА_14 пішла гнати своїх корів.
У постанові про закриття кримінального провадження від 16.01.2019 року слідчий також зазначив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не представилось можливим розмежувати тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_5 , оскільки удари наносились де-кількома людьми, що унеможливлює встановити істину в даному випадку.
Виходячи з показань очевидців та потерпілих слідчий прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, однак в їх діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 5-6).
26.09.2019 року Томаківським ВП було складено протокол Серії АПР18 №308974 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с.7).
Постановою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області Омеко М.В. від 21.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Провадження по справ про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 порушеної за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку зі збігом строку накладення адміністративного стягнення (а.с.8).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є надмірним, а тому необхідним та достатнім є розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 500 гривень. Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходив із того, що позивачем не надано суду документів, які свідчать про оплату адвокату гонорару, пов`язаного із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, оскільки квитанція особи, яка надає правову допомогу, не є належним та допустимим доказом такої оплати, отже відсутні підстави для стягнення витрат на користь позивача за договором про надання правової допомоги. 
Проте повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може. 
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, а саме нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Встановивши обсяг спричинених страждань, характер душевних страждань, яких позивач зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди та вірно встановив розмір моральної шкоди.
Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з конкретних обставин справи, суд врахував глибину та характер моральних та фізичних страждань.
       У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди.
       Колегія суддів, беручи до уваги тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про необхідність збільшення суми моральної шкоди до заявлених у позові вимог.
       Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо судових витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги від 05.12.2019 року ; ордер Серії ДП №2019/1205 від 05.12.2019 року; копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 1254; акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 05.12.2019 року від 11 грудня 2019 року та квитанцію прибуткового касового ордера № 1205 від 11.12.2019 року про сплату грошових коштів за надання юридичних послуг у розмірі 3 000 грн (а.с.18-23).
Позивач згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України довела надання їй адвокатом Шаповаловим О.Г. правових послуг у суді першої інстанції, однак з урахування заперечень відповідача, сума, що підлягає відшкодуванню на правову допомогу, має бути зменшена, враховуючи, що позов задоволено частково, колегія суддів доходить висновку, щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн.
У зв`язку з викладеним рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволені вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу, з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, –
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат. 
       Стягнути з  ОСОБА_2 , (паспорт  НОМЕР_1 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2  на користь  ОСОБА_1 , (паспорт  НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Вільне, Томаківського району, Дніпропетровської області, проживаючої за адресою:  АДРЕСА_3  витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 гривень. 
       В іншій частині рішення залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
       Судді: