УХВАЛА

25 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  926/2441/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г., 
суддів: Банаська О.О., Погребняка В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О., 

за участю представників:
Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Будника Б.А.,
Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Мотляха О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за вх. № 9081/2020 з урахуванням заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про приєднання до касаційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз»   
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 
у складі колегії суддів: Галушко Н.А. (головуюча), Желіка М.Б., Орищин Г.В.
та на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.05.2020 
у складі судді Дутки В.В. 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до Комунального підприємства «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
про повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості у сумі 157 347,08 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.
1.          12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», постачальник) та Комунальним підприємством «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради (далі - КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради, споживач) укладено договір № 2388/1617-ТЕ-38 постачання природного газу. Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
2.          Згідно із п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. 
3.          Пунктом 1.3 договору встановлено, що за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України).
4.          Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 19 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема у жовтні 2016 року - 0 тис. куб. метрів.
5.          31.10.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради (споживач) укладено договір №   2629/1617-БО-38 постачання природного газу. Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
6.          Згідно із п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. 
7.          Пунктом 1.3 договору встановлено, що за цим договором постачається імпортований газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України.
8.          Пунктом 2.1 договору сторони обумовили, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 330 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема у жовтні 2016 року - 30 тис. куб. метрів.
9.          31.10.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради (споживач) укладено договір №   2629/1617-КП-38 постачання природного газу. Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
10.          Згідно із п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій). 
11.          Пунктом 1.3 договору встановлено, що за цим договором постачається імпортований газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України.
12.          Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 1,29 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема у жовтні 2016 року - 0,11 тис. куб. метрів.
13.          За змістом вищенаведених трьох договорів № 2629/1617-БО-38, №   2629/1617-КП-38, № 2388/1617-ТЕ-38 обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 договору (п. 2.2 Договорів).
14.          Пунктом 3.2 цих договорів встановлено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу, на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів із моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділу 13 договору.
15.          Відповідно до пункту 3.4 договорів приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
16.          Пунктом 3.5 договорів встановлено, що споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газарозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.
17.          Згідно з пунктом 4.1 договорів кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493.
18.          Договори набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діють в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договорів).
19.          23.01.2017 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради було укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 12.09.2016 № 2388/1617-ТЕ-38, в якій сторони доповнили договір п. 1.3 в наступній редакції: « 1.3 Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно». А також виклали деякі пункти договору в новій редакції. 
20.          На виконання умов договорів № 2629/1617-БО-38, № 2630/1617-КП-38 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у період з листопада 2016 року по лютий 2017 року передало, а КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради прийняло природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (т. 1, а.с. 213-221).
21.          Крім того, у жовтні 2016 року КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради було прийнято природний газ в обсязі 0,072 тис. куб. метрів на суму 426,98 грн та в обсязі 11,608 тис. куб. метрів на суму 82 407,52 грн.
22.          Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій на виконання п. 3.5 договору відповідач подав постачальнику відповідно два акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, підписані зі сторони КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради.
23.          Разом з тим, листом від 21.11.2016 № 26-8313/1.2-16 ПАТ «НАК «Нафтогаз України», розглянувши акти за жовтень 2016 року, повідомило споживача, що враховуючи заборгованість КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради» за спожитий у минулі періоди природний газ, низький рівень розрахунків за всіма укладеними договорами, який становить нижче 90 відсотків, відсутність графіку погашення заборгованості, а також відсутність підтвердження планового обсягу в номінації за жовтень 2016 року, Компанія не здійснювала постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню і для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. Виходячи з викладеного, Компанія не має підстав для оформлення актів приймання-передачі природного газу та повертає надані акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року не підписаними.
24.          01.04.2016 р. між ПАТ «Укртрансгаз» та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради укладено договір № 1605000294 на транспортування   природного газу магістральними трубопроводами.
25.          30.04.2016 між ПАТ «Укртрансгаз» (газотранспортне підприємство) та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради (замовник) складено та підписано акт № 04-16-1605000294 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубами, з якого вбачається, що в квітні 2016 року замовником прийнято, а газотранспортним підприємством надані послуги з транспортування замовнику природного газу магістральними трубопроводами згідно з договором № 1605000294 в обсязі 0,093 тис. куб. м.
26.          31.10.2016 між сторонами складено та підписано акт № 10-16-1605000294 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубами, з якого вбачається, що в жовтні 2016 року замовником прийнято, а газотранспортним підприємством надані послуги з транспортування   замовнику природного газу згідно з договором № 1605000294 в обсязі 11,680 тис. куб. м.
27.          Відбір природного газу відповідачем в зазначеному обсязі 11,773 тис.куб.м. підтверджується звітом ПАТ «Чернівцігаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень, жовтень 2016 року.
28.          За послуги транспортування природного газу відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 36 грн згідно платіжного доручення від 29.09.2016 №   451, та в сумі 68,64 грн згідно платіжного доручення від 27.10.2016 №492.
29.          27.04.2015 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ПАТ «Укртрансгаз» (покупець) було укладено договір № 1504000825-ВТВ про закупівлю природного газу. Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.
30.          Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві у квітні-грудні 2015 року газ в загальному обсязі 1 827 749,736 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: у квітні - 170 000 тис. куб. м; у травні - 170 000 тис. куб. м; у червні - 170 000 тис. куб. м; у липні - 160   000 тис. куб. м; у серпні - 170 000 тис.   куб. м; у вересні - 170 000 тис. куб. м; у жовтні - 250 000 тис. куб. м; у листопаді - 260 000 тис. куб. м; у грудні - 307 749,736 тис. куб. м. 
31.          Відповідно до умов договору від 27.04.2015 № 1504000825-ВТВ ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передало, а ПАТ «Укртрансгаз» прийняло у квітні 2016 році імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України», для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат в обсязі 21 154,528 тис. куб. м, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2016. Також, 30.04.2016 підписаний акт приймання-передачі природного газу з призначенням для балансування в обсязі 13 810,676 тис.   куб. м.

Подання позовної заяви до суду.
32.          АТ «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до та КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в об`ємі 11,773 тис. куб. метрів та про стягнення 157 347,08 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна. 
33.          Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у квітні та жовтні 2016 року набув з газотранспортної системи без будь-якої правової підстави та договірних відносин з АТ «Укртрансгаз» природний газ, власником якого є позивач, що, на думку АТ «Укртрансгаз», свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради повернути безпідставно набуте майно або стягнення вартості набутого майна у порядку статей 1212, 1213 ЦК України.

Розгляд справи судами.
34.          11.02.2020 ухвалою Господарського суду Чернівецької області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - АТ «НАК «Нафтогаз України».
35.          21.05.2020 рішенням Господарського суду Чернівецької області позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради на користь АТ «Укртрансгаз» 621,47 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,093 тис.   куб.   метрів, та 9,32 грн судового збору. У решті позову АТ «Укртрансгаз» до КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради відмовлено.
36.          Судові рішення у задоволеній частині позову мотивовані тим, що відповідачем не спростовано факт відібрання у квітні 2016 природного газу в обсязі 0,093 тис. куб. м та не спростовано факт відсутності у нього правових підстав для відібрання з газотранспортної системи спірного обсягу природного газу.
У частині відмови у задоволенні позову суди дійшли висновку, що позивачем не доведено безпідставність як передачі природного газу в обсязі 11,680 тис. куб. м з його газотранспортної системи споживачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, що зумовлює неможливість задоволення заявлених позовних вимог та зобов`язання відповідача повернути позивачу майно (природний газ) на підставі статті 1212 ЦК України. Зазначено, що у період з 01.10.2016 по 31.03.2017 між відповідачем та третьою особою існували договірні відносини про постачання природного газу, згідно трьох договорів № 2629/1617-БО-38, № 2629/1617-КП-38,   № 2388/1617-ТЕ-38 та у жовтні 2016 року відповідачем прийнято природний газ в обсязі 0,073 тис. куб. м на суму 426,98 грн. та в обсязі 11,68 тис.куб.м на суму 82407,52 грн на підставі цих договорів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу. 
37.          18.11.2020 (згідно з поштовою відміткою на конверті) АТ «Укртрансгаз» подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 і рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.05.2020 у справі № 926/2441/19 та прийняти нове рішення про задоволення позову.
38.          У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження АТ «Укртрансгаз» зазначило пункти 1, 4 частини другої та підпункти а, б, в пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а саме:
-   скаржник вказав, що до спірних правовідносин належить застосовувати висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 20.12.2018 у справі № 920/169/18, від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19 (щодо передумов для визнання зобов`язань договірними) та у постанові від 18.05.2020 у справі №   826/16697/17 (щодо правового значення договору в контексті господарської операції та умов встановлення дійсного руху активу (природного газу) між постачальником і споживачем);-                              ця касаційна скарга, на думку скаржника, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання;
-                              справа № 911/2759/19 становить значний суспільний інтерес, оскільки предметом розгляду справи є безпідставне набуття природного газу з газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз», який, в свою чергу, зобов`язаний був у спірний період здійснювати безпечне та безперебійне транспортування природного газу споживачам на всій території України та до країн Європейського Союзу;
-                              справа має виняткове значення для АТ «Укртрансгаз», оскільки стосується правовідносин щодо несанкціонованого споживання природного газу з ГТС позивача, який в силу статті 7 Закону України «Про трубопровідний транспорт», як товариство, що мало на балансі та обслуговувало магістральні газопроводи, має важливе народногосподарське та оборонне значення.
Також АТ «Укртрансгаз» вказує, що мало місце порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Б.          Заява АТ «НАК «Нафтогаз України» про приєднання до касаційної скарги АТ «Укртрансгаз».  
39.          19.02.2021 до Верховного Суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшла заява про приєднання до касаційної скарги АТ «Укртрансгаз» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 і рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.05.2020 у справі № 926/2441/19, в якій заявник підтримує доводи і вимоги касаційної скарги АТ «Укртрансгаз».      

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
А.             Щодо суті касаційних скарг.
40.          Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає про таке.
41.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
42.          Верховний Суд визнає необґрунтованими доводи скаржника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, оскільки незгода скаржника із рішенням суду попередньої інстанції не підтверджує його незаконність, не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом. Подана касаційна скарги фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним. Твердження скаржника, що рішення суду за наслідком розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутнє посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.
43.          Відповідно до положень частини першої статті 300 ГПК України Верховний Суд розглядає доводи касаційних скарг тільки в частині, що стала підставою для відкриття касаційного провадження, тобто з підстав того, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
44.          За приписами пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
45.          В оскарженій постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212, 1213 ЦК України.
46.          Скаржник у касаційних скаргах посилався на те, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду, викладені у низці постанов щодо застосування положень статті 1212 ЦК України.
47.          Із цього приводу судова колегія відзначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
48.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
49.          Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).
50.          Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19 як на наявність різної правозастосовчої практики Судом оцінюються критично, оскільки вказаною постановою справу №   904/4018/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку із тим, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
51.          Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 826/16697/17, колегією суддів також не приймаються, з огляду на таке.
52.          У вказаній постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що «саме по собі ігнорування (невиконання) НАК «Нафтогаз України» визначеного обов`язку із видачі номінацій та поставки газу, що призвело до невиконання господарського зобов`язання саме постачальником, може мати наслідком притягнення такої особи до відповідальності відповідно до положень статті 59 Закону № 329-VIII, а також відшкодування збитків згідно з приписами статті 216 ГК України. Водночас, такі обставини не є тотожними фактичному руху матеріального активу, з яким ПК України і пов`язує реальність господарської операції як підстави для відображення відповідних зобов`язань в податковому обліку платника податків».
53.          Оцінюючи доводи скаржника, колегія суддів враховує, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), зазначено що подібність правовідносин (про яку йдеться в статті 287 ГПК України), означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
54.          При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
55.          Зважаючи на наведене, посилання скаржника на викладені в постанові у справі № 826/16697/17 висновки не можуть розглядатися як підстави касаційного оскарження ухвалених у цій справі судових рішень, оскільки такі висновки зроблені щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 926/2441/19, вони відрізняються предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставини.
56.          Аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 18.08.2020 у справі № 917/1568/19, і колегія суддів не вбачає у даному випадку підстав для відступу від такого висновку.
57.          Також не беруться до уваги доводи скаржників про невідповідність оскаржених судових рішень висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.12.2018 у справі № 920/169/18.  
58.          Зазначеною вище постановою справу № 920/169/18 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також не було надано належної оцінки доводам учасників справи. 
59.          Крім того, позовні вимоги у справі № 920/169/18 мотивовані тим, що спірні грошові кошти перераховані Відповідачці помилково із посиланням у графі призначення платежу відповідного платіжного доручення на договір, який між сторонами не укладався, чого не мало місця у цій справі, що переглядається.
60.          Також у справі № 920/169/18 зроблено висновок, що сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Однак, подібний висновок не може бути застосовано при розгляді справи № 26/2446/19, оскільки обставин переплати суми за зобов`язаннями, як і відсутності договірних відносин у цій справі не встановлено.
61.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
62.          Також, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1,   2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, чого не знайшло підтвердження у поданих касаційних скаргах. Крім того, скаржником не вказано, яке клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд необґрунтовано відхилив (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України); не зазначено також підстав, визначених пунктами 2, 4 частини третьої статті 310 ГПК України. Тому судова колегія вважає безпідставними посилання в касаційній скарзі на порушення вимог, визначених частиною третьою статті 310 ГПК України.   

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
63.          Доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, та про порушення норм процесуального права, визначених частиною третьою статті 310 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, а тому Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Укртрансгаз», до якої приєдналося АТ  «НАК «Нафтогаз України».

Керуючись статтями 234, 235, 287, 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.          Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за вх. № 9081/2020 з урахуванням заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про приєднання до касаційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 та на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.05.2020 у справі № 926/2441/19. 

2.          Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В. Пєсков
Судді                                                                                                    О. Банасько
                                                                                                    В. Погребняк