ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
18 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2847/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши  у відкритому  судовому засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бердянської міської ради
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року
у справі № 280/2847/20
за позовом ОСОБА_1 
до Виконавчого комітету Бердянської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації та недотримання встановленого законом строку розгляду її запиту від 04.04.2020, а також зобов`язання відповідача розглянути такий запит.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.04.2020 року   ОСОБА_1 звернулася до відповідача із запитом про отримання публічної інформації щодо наявності на території м. Бердянськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування, однак відповіді у встановлений законодавством строк відповідач не надав, чим на її думку допустив протиправну бездіяльність.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року позов задоволений частково.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із не підтвердження  факту надсилання  відповідачем  відповіді на запит позивачки  в установлений законом термін.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу,  в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначав, про прийняте судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджував, що відповідь на запит надіслана у встановлений строк, про що відповідач повідомив суд  заявою від 19.06.2020 р. 
Розгляд справи  призначено  в порядку письмового провадження, однак з урахуванням клопотання виконавчого  комітету Бердянської  міської ради  від 10.12.2020 року, суд апеляційної інстанції ухвалою від 14.12.2020  року  призначив розгляд  апеляційної скарги  у відкритому судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі,  заслухавши  пояснення представника відповідача , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивачка ОСОБА_1  04.04.2020 року звернулась до Виконавчого комітету Бердянської міської ради із запитом на отримання публічної інформації про наявність на території м. Бердянськ вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд,   який отримано  відповідачем   07.04.2020 року.
13.04.2020 року Виконавчим комітетом Бердянської міської ради  підготовлено відповідь на запит, однак така відповідь не була отримана позивачкою, що і слугувало підставою для звернення нею до суду із цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову та вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Зазначена норма кореспондується із статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до   Закону України « Про доступ до  публічної інформації»  кожна особа   має передбачене законом   право на  отримання інформації, що знаходиться  у розпорядженні  суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Згідно з статтею 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно з частинами першою, другою статті 19 даного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Надаючи  оцінку  заявленому  позову, суд першої інстанції  зазначив, що відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
В силу частини четвертої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно з частиною першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.
Матеріалами даної справи підтверджується, що 04.04.2020 року позивачка звернулась до Виконавчого комітету Бердянської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території м. Бердянськ вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.
Як стверджує  відповідач  13.04.2020 року Виконавчим комітетом Бердянської міської ради підготовлено відповідь на запит, на підтвердження чого останній надав копію службової записки загального відділу виконавчого комітету від 18.05.2020 року, зі змісту якого слідує, що така відповідь надіслана позивачці цього ж дня простою кореспонденцією. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник   відповідача  зазначив, що приймаючи рішення по справі судом не враховано позицію  виконавчого комітету Бердянської  міскради стосовно того,  що відповідь на публічний запит ОСОБА_1 своєчасно направлена на адресу  позивачки. Хоча в ході судового засідання,  дата направлення  відповіді  представником зазначена  не була.  
З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).
Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних  правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин. В будь -якому випадку  строк надання відповіді, який визначений ст. 20 Закону « Про доступ до публічної інформації»,   на який послався і суд першої інстанції, повинен бути  витриманий  розпорядником такої інформації  та  належно  підтверджений.
Колегія суддів зазначає, що службова записка загального відділу виконавчого комітету від 18.05.2020 року не є доказом направлення відповіді на публічний запит і, тим більше, його доставляння адресату. 
Від відповідача ухвалою суду першої інстанції про витребування доказів вимагалося саме підтвердження обставин надсилання позивачці відповіді на запит (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) в установлений законом строк, а не лише факт   складення такої відповіді.  Обґрунтовуючи необхідність отримання  доказів, суд першої інстанції зазначив, що  відповідач  повинен надати  докази фактичного  направлення відповіді на адресу   ОСОБА_1 , докази  передачі поштових відправлень до відділення   зв`язку.   
Будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення відповіді на   запит позивачки,  відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію в установлені законом строки, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. 
З огляду на зазначене, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, при  встановлених   обставинах, не вбачається. Відповідно, суд апеляційної інстанції  не вбачає підстав  для застосування ст. 317 КАС України.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 280/2847/20- залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 280/2847/20- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5  ст. 328 КАС України.    
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко