ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8921/20 Справа № 189/67/20 	  	Головуючий у першій інстанції:  Малашина Ю. Б. Суддя-доповідач:   Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам  ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, – 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в період з 25.11.1982 по 17.08.2015 ОСОБА_1 працював на ПАТ «ОГЗК» у Чкалівському кар`єрі №2 спочатку слюсарем по ремонту об орудування, потім помічником машиніста екскаватора 5 розряду, згодом 6 розряд, а з 12.11.2004 працював машиністом екскаватора з правом пільгового пенсійного забезпечення по списку №2. 17 серпня 2015 року позивач був змушений звільнитися у зв`язку з виявленою невідповідністю виконувати роботу за станом здоров`я. За висновком МСЕК ОСОБА_1 первинно – 28.07.2015 було визначено 55% втрати працездатності - 30% радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, 5% по туговухості та було визнано інвалідом третьої групи. Стан здоров`я позивача не дивлячись на постійне лікування не покращувався. 19 липня 2018 року за висновком МСЕК ОСОБА_1 встановлено вже 55% втрати працездатності та залишено безстроково третю групу інвалідності. Позивач вважає, що він за багаторічну працю у відповідача і по вині відповідача отримав професійні захворювання та став інвалідом. Тепер позивачу потрібно постійно лікуватись. Із-за професійних захворювань у нього з`являється задишка при незначному фізичному навантаженні, частий кашель з виділеннями, особливо у ранковий час, періодичні напади затрудненого дихання, важкість у грудях та загальна слабкість. Позивача турбує радикулопатія з порушеннями у хребцях та больовим синдромом, позивач відчуває обмеженість рухів в шийному відділі хребта, плечових та колінних суглобах. Позивача турбує остеохондроз - в п/крижовому відділі хребта. Також йому додає дискомфорту ураження слуху. Позивач став погано чути на обидва вуха. Від постійних болів позивач швидко втомлюється і тому відчуваю себе фізично слабким. Від цього фізичного стану позивач часто буває пригніченим та дратівливим. На додачу до фізичних болів, які турбують позивача майже цілодобово, у нього відбулися зміни і матеріального характеру, тому що приходиться постійно лікуватися амбулаторно, або вдома вживати знеболювальні пігулки. Від постійних фізичних недомагань в позивача погіршилася якість життя і в матеріальному і душевному стані. Із-за цих погіршень позивач часто знаходиться в стані депресії, що приносить моральні страждання і йому та його сім`ї. Тому, позивач просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 200000,00 грн у порядку відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без утримання податку із фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 90000,00 грн за заподіяну моральну шкоду в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без утримання податків і зборів встановлених чинним законодавством; стягнути з Акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір в дохід держави в розмірі 945,90 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній АТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Із зазначеним вище рішенням також не погодився ОСОБА_1 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині стягнутої суми на відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги АТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та зміни рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1   працював у ВАТ «ОГЗК», правонаступником якого є АТ «ПГЗК», у період з 25.11.1982 по 17.08.2015 працював у Чкалівському кар`єрі №2 слюсарем по ремонту обладнання, потім помічником машиніста екскаватора 5 розряду, згодом 6 розряду, а з 12.11.2004 працював машиністом екскаватора з правом пільгового пенсійного забезпечення по списку №2, в умовах впливу шкідливих факторів 32 роки 07 місяців 20 днів, що підтверджується трудовою книжкою позивача(а.с.9-10).
Відповідно до довідки Серії 12 ААА №014612 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК №6 м. Кривого Рогу від 28.07.2015 року,  ОСОБА_1     встановлено ступінь втрати професійної працездатності 55%. (30% радикулопатія, 20% ХОЗЛ, 5% по туговухості). Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортним лікуванням та встановлено третю групу інвалідності (а.с.7).
З п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 працюючи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання в наслідок виконання робіт на протязі тривалого часу в умовах дії шкідливих виробничих факторів (пил, шум, вібрація), за даними атестації робочого місця помічника машиніста екскаватора 1999 року концентрація пилу склала 8,5 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3, еквівалентний рівень шуму 88 дБА при ГДР – 80 Дба, ВІБРАЦІЇ 102 дБ при ГДР – 101 дБ; за даними атестації робочого місця машиніста екскаватора 2004 року концентрація пилу склала 4,39 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3, еквівалентний рівень шуму 84 дБА при ГДР – 80 дБА, вібрації 103 дБ при ГДР – 101 дБ; згідно даних атестації робочого місця машиніста екскаватора 2009 року концентрація пилу склала 3,7 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3, шум - 80 дБАпри ГДР - 80 дБа; згідно результатів відомчого лабораторного контролю 2014 року концентрація пилу склала 2,6 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3 (а.с.11-13).         
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача (стаж становить 32 роки 07 місяців 20 днів), у зв`язку з чим отримав 55% втрати професійної працездатності; встановивши, що третю групу інвалідності позивачу присвоєно безстроково, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування в трудових стосунках з відповідачем, у розмірі 90000,00 грн.
Судом першої інстанції наведене належне детальне обґрунтування наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 90000,00 грн.; в оскаржуваному рішенні наведені всі обставини, що мають суттєве значення при вирішенні питання щодо визначення розміру моральної шкоди; надано належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності. 
В той же час доводи апеляційної відповідача про те, судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, норма набрала чинності з 23 травня 2020 року, заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).
До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). 
Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
В зв`язку з вищевикладеним, наявні підстави для зміни оскаржуваного рішення шляхом виключення з резолютивної частини фрази: “без утримання податків і зборів встановлених чинним законодавством”. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга АТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст.376 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» – задовольнити частково. 
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року – змінити, виключивши з резолютивної частини фразу: «без утримання податків і зборів встановлених чинним законодавством». 
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді