ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2021 року           справа №200/8845/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/8845/20-а (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                   УСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі – ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.12.2019 № 0009785704, яким застосоавно штрафні санкції в сумі 28 004,00 грн.
Позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням застосовані санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами з пропуском відповідачем строку проведення перевірки та застосування санкцій, передбаченого статтею 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги зазначено, що штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання можуть застосовуватися лише після сплати боргу, відтак, в разі коли така сплата відбулась поза межами 1095 днів з дня виникнення боргу, то строк, передбачений статтею 102 ПК України застосуванню не підлягає.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки складено акт від 28.11.2019 № 152/05-99-57-04/34032208, у якому зазначено, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» порушило строки сплати рентної плати за користування надрами, визначені самостійно у розрахунку від 10.08.2015 (за ІІ квартал 2015 року).
Строк сплати відповідних платежів згідно з висновками акту перевірки настав 19.08.2015, в той час як фактично кошти перераховані трьома платежами у жовтні -листопаді 2019 року.
На підставі таких висновків акта відповідачем винесено оскаржуване податкове-повідомлення-рішення від 21.12.2019 № 0009785704, яким нараховано штраф у розмірі 28 004,00 грн. (20 % від суми 140 020 грн.), відповідно до норм статті 126 ПК України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У відповідності до вимог п.76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту  102.1. ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до пункту 257.1 статті ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзит не транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Пунктом 257.5 статті 257 ПК України передбачено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Враховуючи наведені норми ПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що штрафні санкції застосовано відповідачем поза межами строку, визначеного статтею 102 ПК України, оскільки перебіг такого строку закінчився у 2018 році.
Відповідач доводить правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення им, що нарахування штрафу можливе лише після сплати боргу, тому санкції не могли бути застосовані раніше.
Так, з аналізу статті 102 ПК України (а саме пункту 102.4) вбачається, що у разі судового стягнення податкового боргу, строк такого стягнення не обмежується 1095 днями, а відповідний борг не вважається безнадійним.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не вживалися заходи у судовому порядку зі стягнення боргу, на який нараховані оскаржувані санкції. 
Відтак, відповідачем не здійснено усіх залежних від нього дій для стягнення боргу та вчасного застосування санкцій за прострочення його сплати.
Це означає, що посилання ГУ ДПС у Донецькій області на неможливість застосування санкцій до моменту самостійної сплати боргу позивачем є безпідставними.
Що стосується посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 640/1091/19, суд не приймає до уваги зазначені доводи, оскільки, правова позиція викладена в цій постанові, суперечить викладеним позиціям у чисельних рішеннях у тотожних правовідносинах, що викладені, зокрема в постановах Верховного суду у справах № 820/3544/17, № 824/760/17 та № 820/3543/17. 
Також посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 640/1091/19 колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки обставини справи не є тотожними. В наведеній справі судом було встановлено, що камеральна перевірка була проведена в межах строків, встановлених статтею 102 ПК України, тоді як у спірних правовідносинах перевірка була проведена з порушенням встановлених строків.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують наведених вище висновків суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року в справі № 200/8845/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 18 лютого 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          Т. Г. Гаривщук

                                                                                          Е. Г. Казначеєв