РІШЕННЯ
Іменем України

10 лютого 2021 року 
Київ
справа №9901/400/20
адміністративне провадження №П/9901/400/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Головуючої судді Юрченко В.П.,
Суддів: Васильєвої І.А., Гусака М.Б., Дашутіна І.В., Яковенко М.М.
секретар судового засідання  - Титенко М.П.,
за участю:
представника відповідача       - Русакової І.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

           29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 3 грудня 2020 року № 3359/0/15-20 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області».
          На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем порушено процедуру розгляду, ухвалення та прийняття спірного рішення, оскільки він не був належним чином повідомлений про засідання Вищої ради правосуддя, яке відбулося 03 грудня 2020 року. Вважає спірне рішення незаконним тому, що він, як громадянин України, відповідно до Конституції та законів України, прийнятий на військову службу за контрактом в особливий період збройної агресії, а відтак відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України йому гарантоване в цей час збереження місця роботи та середнього місячного заробітку.
           Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Верховного Суду визначено склад колегії суддів: Юрченко В.П. - головуюча суддя; судді: Васильєва І.А., Гусак М.Б., Дашутін І.В. Яковенко М.М.; номер провадження - П/9901/400/20.
          Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року, суддя Юрченко В.П. прийняла до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 та призначила її до розгляду у судове засідання на 20 січня 2021 року.  
           Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року задоволено заяву Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні у справі №9901/400/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
          У судове засідання позивач не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив позов задовольнити. 

          Представником Вищої ради правосуддя надано пояснення, аналогічні письмовому відзиву (том 1, а.с. 90-99), із зазначенням, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя прийнято повноважним складом Ради та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні, а також містить посилання на визначені законом підстави відмови у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду, з яких Вища рада правосуддя прийшла до відповідних висновків. Представник також зазначає, що не можуть бути предметом оцінки судом дискреційні повноваження Вищої ради правосуддя, які надані їй Конституцією України в частині відмови внесення Президентові України подання про призначення судді з підстав наявності обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку із таким призначенням.  Вища рада правосуддя має широкі межі оцінки як в частині визначення конкретних обставин, які можуть вплинути на суспільну довіру до судової влади, так і щодо доброчесності та етичності кандидата. Однак, такі широкі межі розсуду загалом відповідають завданню Вищої ради правосуддя - формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів. Аналогічний висновок викладений у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №П/9901/21/17 (провадження № 11-598сап18). 
          Відповідач зазначає, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) від 23 вересня 2019 року № 805/ко-19 суддю Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді. Проте, за результатами розгляду рекомендації ВККС, Вищою радою правосуддя були встановлені обставини, які викликають обґрунтований сумнів щодо відповідності судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з його призначенням на вказану посаду. Вища рада правосуддя врахувала дії судді ОСОБА_1 , який умисно приховував інформацію у суддівському досьє, а також повідомив недостовірну інформацію Вищій кваліфікаційній комісії суддів України та Вищій раді правосуддя. Зокрема, позивачем під час співбесіди у ВККС вказувалось, що йому не відомо про наявність будь-яких наказів про його звільнення з посади старшого прокурора за порушення присяги, а перед призначенням його на посаду судді вперше наказом Міністерства оборони України був звільнений у відставку. В усіх наявних у суддівському досьє документах, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого прокурора, тоді як позивач останнє місце роботи перед призначенням на посаду судді вказував роботу на посаді старшого помічника.  Проте, за наслідками отриманих на запит Вищої ради правосуддя документів вбачається, що позивач був звільнений з посади саме старшого прокурора Білгород-Дністровської прокуратури Південного регіону України та органів прокуратури за порушення присяги працівника прокуратури, вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури, що підтверджується наказом від 17 вересня 2012 року №150к. Наказом Генерального прокурора України від 05 жовтня 2012 року №1415к ОСОБА_1 позбавлено класного чину «юрист 1 класу». З даними наказами позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис на них. Однак, під час заповнення декларації доброчесності судді за 2016 рік ОСОБА_1 у пункті 20 підтвердив, що він дотримувався положень професійної етики. Встановлені вище обставини негативно характеризують суддю ОСОБА_1 , вказують на недотримання ним високих стандартів поведінки судді, які забезпечують зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, що в сукупності  дає підстави для обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді ОСОБА_1 критерію доброчесності. 
          Щодо повідомлення позивача про засідання Вищої ради правосуддя, яке відбулося 03 грудня 2020 представник відповідача зазначає, що питання з розгляду рекомендації про призначення ОСОБА_1 на посаду судді призначалось неодноразово, про що останній був повідомлений належним чином. На першому засіданні, яке відбулось 12 листопада 2019 року, позивач був присутній. Розгляд рекомендації відкладався з об`єктивних причин, зокрема на 23 липня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 5 листопада 2020 року, 3 грудня 2020 року, про що у належний спосіб повідомлявся позивач, від якого щоразу приходили заяви про відкладення засідання, про його неможливість участі та про зупинення розгляду питання стосовного його призначення, в тому числі, у зв`язку із укладенням ним Контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України. На засіданні 3 грудня 2020 року Вища рада правосуддя, відмовивши у задоволенні клопотань позивача про відкладення та зупинення розгляду питання, встановила, що укладення позивачем контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України не може перешкоджати розгляду Вищою радою правосуддя рекомендації та матеріалів призначення ОСОБА_1 на посаду судді. При тому представник наголосила, що Вища рада правосуддя повідомляла позивача про засідання всіма можливими засобами, а саме, шляхом надіслання письмових запрошень для участі у засіданнях та оприлюднення запрошень на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.   
          
          У відповіді на відзив позивач, посилаючись на  практику Європейського Суду з прав людини та Великої Палати Верховного Суду зауважує, що суд не вправі обмежуватись з`ясуванням лише визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» підстав для оскарження рішення Вищої ради правосуддя, а має вирішувати таку справу з урахуванням засад адміністративного судочинства. Позивач пояснює, що з 1 жовтня 2020 року він перебував на військовій службі та про засідання Вищої ради правосуддя, яке повинно було відбутись 3 грудня 2020 року дізнався лише 30 листопада 2020 року на офіційному сайті Вищої ради правосуддя, що не може вважатися належним повідомленням відповідно до приписів Закону України «Про Вищу раду правосуддя», та є самостійною підставою для задоволення позовних вимог та скасування спірного рішення. Водночас, на переконання позивача, у відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено, на підставі яких доказів (дати отримання листа за місцем проживання, перебування тощо) він вважає, що повідомлення позивача про засідання Вищої ради правосуддя 3 грудня 2020 року відбулось належним чином. У решті доводів, позивач вказує, що він є військовослужбовцем і в період, коли Вища рада правосуддя розглядала його питання здійснював польовий вихід та перебував на військовому полігоні, а тому були всі наявні підставі для зупинення розгляду питання. Таким чином, відмовивши у задоволенні його клопотання, розглянувши рекомендацію ВККС України у його відсутність, Вища рада правосуддя, на думку позивача, допустила вибірковий підхід, адже в аналогічних ситуаціях провадження зупинялось. У додаткових письмових поясненнях позивач зазначив, що повідомлення про засідання Вищої ради правосуддя, яке призначено на 3 грудня 2020 року надійшло до суду лише 24 листопада 2020 року, після 18:00, тобто за вісім календарних днів до дня засідання Вищої ради правосуддя, що є порушенням вимог статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

          Додатково представником відповідача надані пояснення, у яких зазначено, що Вища рада правосуддя виконала свій обов`язок щодо запрошення ОСОБА_1 на засідання Ради у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя». Зокрема, позивач за 10 днів належним чином повідомлявся про засідання Вищої ради правосуддя 3 грудня 2020 року, шляхом направлення на адресу: АДРЕСА_1 листа від 20 листопада 2020 року за вих.№41606/0/9-20 та розміщення цієї ж інформації на веб-сайті Вищої ради правосуддя. Відповідач вважає, що укладення ним контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України не може перешкоджати розгляду Вищою радою правосуддя рекомендації та матеріалів про призначення позивача суддею відповідного суду, оскільки останній міг скористатись законним правом на представництво своїх інтересів. Представник відповідача, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі №800/402/17, наголошує, що навіть поважні причини неявки кандидата на посаду судді на засідання Вищої ради правосуддя не є перешкодою для розгляду відповідного питання. 
           
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши докази, колегія суддів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
           
           ОСОБА_1 , громадянин України, 1984 року народження, Указом Президента України від 18 жовтня 2013 року № 571/2013 призначений на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області строком на п`ять років. 
          Строк повноважень судді ОСОБА_1 закінчився 18 жовтня 2018 року.
          Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .
           ОСОБА_1 склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 86,625 балів. За результатами виконаного практичного завдання ОСОБА_1 набрав 73,5 балів. На етапі складення іспиту суддя загалом набрав 160,125 балів.
          Суддя ОСОБА_1 пройшов тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.
          Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 23 вересня 2019 року № 805/ко-19 суддю Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді.
           21 жовтня 2019 року до Вищої ради правосуддя з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшли рекомендація та матеріали про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області.
          Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 21 жовтня 2019 року вказану рекомендацію разом із матеріалами передано для проведення перевірки члену Вищої ради правосуддя Блажівській О.Є .
          За результатами перевірки вказаних матеріалів 22 липня 2020 року членом Вищої ради правосуддя Блажівською О.Є. складено висновок про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області.
          Листом за підписом керівника секретаріату Вищої ради правосуддя від 25 жовтня 2019 року за вих.№39247/о/9-17 позивача повідомлено про засідання Ради, призначеного на 12 листопада 2019 року.  
          Суддя ОСОБА_1 прибув на засідання Вищої ради правосуддя, призначене на 12 листопада 2019 року, однак розгляд питання було відкладено на 23 липня 2020 року з метою отримання додаткової інформації від Офісу Генерального прокурора та Військової прокуратури Південного регіону України.
           22 липня 2020 року на електронну адресу Вищої ради правосуддя  надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення засідання Вищої ради правосуддя у зв`язку з хворобою.
          На засіданні Вищої ради правосуддя 23 липня 2020 року розгляд питання про рекомендацію відкладено. Наступне засідання Вищої ради правосуддя було призначено на 29 вересня 2020 року, про що належним чином повідомлено суддю ОСОБА_1 
           28 вересня 2020 року на електронну адресу Вищої ради правосуддя надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення засідання у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на особливий період та прийняття на військову службу за Контрактом осіб офіцерського складу.
          Питання щодо розгляду рекомендації про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області не включено до порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, призначеного на 29 вересня 2020 року, у зв`язку із відсутністю необхідної кількості членів Вищої ради правосуддя.
           13 жовтня 2020 року на електронну адресу Вищої ради правосуддя надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому зазначено про неможливість участі у засіданні Вищої ради правосуддя, призначеному на 20 жовтня 2020 року, з огляду на те, що ним укладено Контракт про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України. Також у вказаному клопотанні зазначено, що наказом голови Тарутинського районного суду Одеської області від 1 жовтня 2020 року № 20-ос/гс на підставі частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» суддю ОСОБА_1 відряджено для виконання обов`язків військової служби із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку. 
           19 жовтня 2020 року на адресу Вищої ради правосуддя надійшло ще одне клопотання ОСОБА_1 про відкладення засідання Вищої ради правосуддя, призначеного на 20 жовтня 2020 року, у зв`язку із укладенням Контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.
          Питання з розгляду рекомендації про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області не включено до порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, призначеного на 20 жовтня 2020 року, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості членів Вищої ради правосуддя. Засідання Вищої ради правосуддя призначено на 5 листопада 2020 року.
           2 листопада 2020 року на адресу Вищої ради правосуддя надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому суддя, з огляду на проходження ним військової служби, просить, до отримання інформації про можливість взяти участь у засіданні Вищої ради правосуддя, зупинити розгляд питання стосовно його призначення на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області.
          Питання розгляду рекомендації про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області не включено до порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, призначеного на 5 листопада 2020 року, у зв`язку із відсутністю необхідної кількості членів Вищої ради правосуддя.
          Засідання Вищої ради правосуддя призначено на 3 грудня 2020 року.
          Про засідання Вищої ради правосуддя, призначене на 3 грудня 2020 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надіслання письмових запрошень для участі у засіданні та оприлюднення відповідних запрошень на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.
          Крім того, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та забезпечення реалізації прав судді, визначених пунктом 12.30 Регламенту ВРП, позивачу було запропоновано взяти участь у засіданні в режимі відеоконференції.
          30 листопада 2020 року на електронну адресу Вищої ради правосуддя  надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому суддя повторно просить зупинити розгляд питання стосовно його призначення на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області.
          У засідання Вищої ради правосуддя, призначене на 3 грудня 2020 року, суддя ОСОБА_1 не прибув, розгляд питання останнього здійснювався у його відсутність. Вища рада правосуддя на засіданні 3 грудня 2020 року дійшла висновку, що укладення суддею ОСОБА_1 . Контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України не може перешкоджати розгляду Вищою радою правосуддя рекомендації та матеріалів про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області. Указане не є також обґрунтованою підставою для повторного відкладення чи зупинення розгляду рекомендації Вищої ради правосуддя, оскільки суддя ОСОБА_1 міг скористатися законним правом на представництво його інтересів, у зв`язку з чим у задоволенні  клопотань було відмовлено.
          Рішенням Вищої ради правосуддя від 3 грудня 2020 року №3359/0/15-20 відмовлено у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області. 
          Мотивами такого рішення слугували встановлені обставини, що  негативно характеризують суддю ОСОБА_1 і вказують на недотримання ним високих стандартів поведінки судді, які забезпечують зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. А саме, Вищою радою правосуддя було виявлено факт звільнення ОСОБА_1 з посади старшого прокурора Білгород-Дністровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та органів прокуратури за порушення присяги працівника прокуратури, - вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури, що підтверджується наказом прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 17 вересня 2012 року № 150к, про що позивач не повідомив під час зарахування його на посаду судді вперше, а також не відобразив відповідні твердження під час заповнення відомостей у пункті 20 Декларації доброчесності судді за 2016 рік. 
          У рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що   ОСОБА_1 мав намір умисно та свідомо приховати попереднє місце роботи та підстави звільнення з посади старшого прокурора Білгород-Дністровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України. Зазначені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді ОСОБА_1 критерію доброчесності, що в сукупності може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку із призначенням позивача на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області.
          Судом встановлено, що оскаржуване рішення було прийнято у складі 15 членів Вищої ради правосуддя, які одноголосно проголосували «за» пропозицію члена Вищої ради правосуддя Блажівської О.Є. відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області, що підтверджується витягом з протоколу засідання Вищої ради правосуддя від 3 грудня 2020 року №94.
          Надаючи оцінку встановленим фактам, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність  порушень порядку та процедури прийняття спірного рішення.
          Розгляд рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України передбачено статтею 37 Закону №1798-VIII, приписами якої встановлено, що призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя (частина перша). Кандидат на посаду судді, стосовно якого розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, запрошується на засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка кандидата на посаду судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності (частина п`ята).
          Статтею 30 Закону №1798-VIII передбачено, що засідання Вищої ради правосуддя та Дисциплінарних палат проводяться відкрито. 
          Частинами третьою-шостою названої статті визначено, що голова Вищої ради правосуддя визначає дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, пропонує порядок денний засідання, який затверджується Вищою радою правосуддя.
Інформація про дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, а також проект порядку денного засідання, крім випадків, передбачених регламентом Вищої ради правосуддя, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.
          Особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.
          Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.
          З матеріалів справи вбачається, що Вища рада правосуддя листом від 20 листопада 2020 року, вих. № 41606/о/9-20 за підписом в.о. керівника Вищої ради правосуддя, який було надіслано позивачу за адресою: вул. Красна, 235, смт Тарутине, Одеська обл., 68500, повідомила його про засідання Вищої ради правосуддя 3 грудня 2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 20 листопада 2020 року. Також представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що відповідна інформація була розміщена на офіційному веб-сайт Вищої ради правосуддя. 
          Таким чином, доводи позивача про несвоєчасне його повідомлення про засідання Вищої ради правосуддя, яке відбулося 3 грудня 2020 року спростовуються. 
          Суд, з огляду на встановлені обставини, а також надані пояснення представника відповідача вважає за необхідне зауважити, що Вища рада правосуддя неодноразово виносила на розгляд питання стосовно позивача та у першому засіданні Вищої ради правосуддя, яке відбулося 12 листопада 2019 року, він був присутній та надавав пояснення. Про наступні засідання Вищої ради правосуддя позивач повідомлявся у такий же спосіб, як і на засідання 3 грудня 2020 року, натомість за декілька днів  від нього надходили заяви про відкладення розгляду рекомендації ВККС України, чи про зупинення провадження, які ним направлялись електронною поштою.
          Надаючи оцінку змісту таких листів, Суд зазначає, що позивач не вказував у них місце перебування чи адресу для листування або іншу контакту інформацію, яка б надала змогу Вищій раді правосуддя звернутись до позивача безпосередньо. Таких відомостей не зазначалось позивачем і в позові, а тому, Верховний Суд приходить до висновку, що Вища рада правосуддя, направляючи запрошення позивачу на засідання 3 грудня 2020 року на єдину відому їй адресу, а саме адресу Тарутинського районного суду Одеської області, де позивач обіймав посаду судді, не допустила порушень вимог статті 30 Закону №1798-VIII. Суд визнає, що Вища рада правосуддя додатково оприлюднила інформацію про дату, час і місце проведення засідання 3 грудня 2020 року на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя, з чим позивач мав можливість ознайомитися своєчасно.

          Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо обов`язковості правових позицій Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладених у рішеннях (800/525/16, 800/520/16, 800/606/16, 800/539/16, 800/526/16, 800/519/16, 800/529/16, 800/535/16, 800/510/16), в яких суди дійшли висновку, що   несвоєчасність повідомлення суддів про проведення 29 вересня 2016 року засідання Верховної Ради України, на якому розглядалось питання їх звільнення, стало підставою для визнання таких рішень незаконними та скасування. 
          У спірних правовідносинах відповідачем є Вища рада правосуддя, а процедура розгляду відповідних питань за юридичною визначеністю та правою природою є різною, нормативно-правове регулювання є відмінним. Судами в зазначених справах встановлено, що виклик суддів на 29 вересня 2016 року здійснювався з порушенням трьохденного строку, а про засідання  Верховної Ради України вони дізнались після його проведення. 
          Зокрема, Суди в рішеннях, на які посилається позивач, в сукупності аналізували положення статті 126 Конституції України, а також статті 216-1 Закону України «Про Регламент Верховного Ради України» у відповідних редакціях, які вказували про необхідність повідомлення судді про засідання Верховної Ради України не пізніше ніж за три дні. При цьому особливістю такого правового регулювання було те, що явка судді на таке засідання є обов`язковою. Суди також досліджували питання можливості прибуття на засідання ВР України, незалежно від того, що повідомлення їм направлено з порушенням строку.
          Натомість, як уже зазначалось, спірні у даній справі правовідносини врегульовані Законом №1798-VIII, у відповідності до положень речення другого частини п`ятої статті 36 якого,  неявка кандидата на посаду судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
          Окрім того, приписи статті 216-1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» виключені на підставі Закону № 1798-VIII, тоді як стаття 126 Конституції України викладена в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII.
          Матеріалами справи підтверджено, що Вища рада правосуддя,  ознайомившись з клопотанням позивача про відкладення розгляду рекомендації чи зупинення  у зв`язку із укладенням  Контракту про проходження військової служби в лавах Збройних Сил України,  відмовила у його задоволенні. 
          Доводи позивача про те, що Вища рада правосуддя безпідставно відмовила йому у відкладенні розгляду справи чи зупиненні розгляду його рекомендації відхиляються Верховним Судом, адже в конкретному випадку  відповідні рішення приймаються Вищою радою правосуддя на власний розсуд, оскільки підстав за яких Вища рада правосуддя зобов`язана обов`язково відкласти розгляд рекомендації ВККС або зупинити її розгляд Закон №1798-VIII не містить. 
          Таким чином, Суд дійшов висновку, що Вища рада правосуддя не допустила  порушень під час розгляду рекомендації ВККС стосовно позивача на засіданні 3 грудня 2020 року у його відсутність. Він  неодноразово повідомлявся  у спосіб, визначений Законом, та мав можливість приймати участь в засіданні ВРП особисто  в режимі відеоконференції, або за участю представника. 
          Стосовно доводів позивача про те, що Вища рада правосуддя, прийнявши оскаржуване рішення, яким по суті звільнила його з роботи, допустила порушення частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, згідно із якою особам, які прийняті на військову службу гарантоване збереження місця роботи та середнього місячного заробітку, необхідно зазначити наступне. 
          Частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України визначено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
          З аналізу вказаних норм вбачається, що за громадянами України, призваними на військову службу під час дії особливого періоду зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. 
          Натомість відповідачем не вирішувалось питання звільнення позивача, а його повноваження припинились в силу дії норм Конституції України. 
          Згідно з підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом.
          Відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.
          Абзацом 6 пункту 13 розділу 13 Закону № 1798-VIII передбачено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання суддя, призначений на посаду строком на п`ять років до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», повноваження якого припинилися із закінченням строку, на який його було призначено, може бути призначений на посаду за поданням Вищої ради правосуддя за умови підтвердження відповідності цій посаді згідно з підпунктами 2 та 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
          При цьому, розгляд рекомендації ВККС здійснюється Вищою радою правосуддя відповідно до приписів глави 2 розділу ІІ названого Закону, і за наслідками Радою може бути прийнято одне із двох рішень: 1) рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (частина друга статті 36); 2) рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев`ятнадцятої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані Вищою радою правосуддя в передбаченому законом порядку (абзац 2 частини четвертої статті 37 Закону).
          Аналіз приписів наведених норм права, якими врегульований порядок призначення суддів безстроково, строк повноваження яких закінчився, дає підстави для висновку, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, оскільки Вища рада правосуддя не приймала рішення про звільнення позивача із посади судді.  Зазначенні гарантій не поширюються на випадки припинення повноважень судді у якого завершився п`ятирічний строк і якому було відмовлено у внесенні подання на призначення безстроково. 
           Відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і  статус суддів», професійний суддя є  посадовою особою, наділеною виключними   повноваженнями   на здійснення   правосуддя. Суддя, це єдина посада, вимоги до якої про призначення, проходження та звільнення закріплені у Конституції України.
             Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 3 грудня 2020 року № 3359/0/15-20. 
          Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

          Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Тарутинського районного суду Одеської області» від 3 грудня 2020 року № 3359/0/15-20. 
          Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
          У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
          Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
          Учасники справи: 
           ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
          Вища рада правосуддя, м. Київ, вул. Студентська, 12-а. Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 00013698.

          Рішення складене та підписане 11.02.2021. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,
І.А. Васильєва, 
 М.Б. Гусак, 
 І.В. Дашутін, 
 М.М. Яковенко, 
Судді Верховного Суду