ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8366/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  11 березня 2021 року                                                                                          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Беспалова О.О.,
                                        Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок розміру пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року згідно з вимогами абзацу першого частини 2, частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції цієї частини, яка була чинною до 01 січня 2004 року, при цьому: при розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, застосувати розмір заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року 32    000,00 грн.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією згідно з абзацом першим частини 2, частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції цієї частини, яка була чинною до 01 січня 2004 року, з 01 лютого 2020 року по день перерахунку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент призначення позивачу пенсії за віком у березні 2017 року згідно з чинною на той час редакцією частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" право на отримання пенсії за нормами цього Закону виникало тільки по досягненні особою віку 62 роки, а відтак у 2017 році ОСОБА_1 не заявляв про розрахунок розміру пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1058-IV та частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України", оскільки останньому на той час виповнилося тільки 60 років. В подальшому, з 01 жовтня 2017 року на законодавчому рівні скасовано обмеження мінімально необхідного віку 62 роки для призначення пенсії з урахуванням норм Закону України "Про статус народного депутата України", застосування норм цього Закону стало можливим щодо осіб віком 60 років, який встановлено Законом №1058-IV як загальний вік виходу на пенсію.
На переконання позивача, внаслідок зміни законодавства у жовтні 2017 року у нього виникло право на розрахунок розміру пенсії за двоскладовою формулою відповідно до вимог частини 2 статті 27 Закону №1058-IV за період страхового стажу до 01 січня 2004 року в порядку, визначеному частиною 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції, яка була чинною до 01 січня 2004 року.
Також позивач стверджував, що випадки, передбачені нормами статей 35, 38, 42, 48 Закону №1058-IV не стосуються спірних правовідносин.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок розміру пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року згідно з вимогами абзацу першого частини 2, частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції цієї частини, яка була чинною до 01 січня 2004 року, виходячи із розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, застосувавши розмір заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року 32    000,00 грн. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо проведення позивачу перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства відповідним днем є день прийняття органом, що призначає пенсію заяви з усіма необхідними документами. Також, апелянт зазначає, що позивач у березні 2017 року при призначенні пенсії використав своє право на призначення одного із видів пенсії за його вибором, на який має право. При цьому, відповідач зауважує, що пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про статус народного депутата» є різними видами пенсії». Наголошує, що позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до ЗУ «Про статус народного депутата», оскільки у позивача умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат визначається лише ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, зауважує, що ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено перерахунку пенсії за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року застосувавши розмір заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року. Таким чином, апелянт стверджує, що висновок суду першої інстанції про зобов`язання пенсіний орган здійснити перерахунок виходячи із розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, а заробітну плату застосувати за жовтень 2017 року, суперечить нормам законодавства. Разом з тим, апелянт вказує про відсутність правових підстав для врахування конкретної суми заробітної плати для обчислення та нарахування пенсії, оскільки вказане є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.
За наведених обставин, апелянт вважає прийняте судом першої інстанції рішення незаконним та таким, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права. 
За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 у березні 2017 року призначено пенсію по досягненні віку 60 років на загальних підставах при страховому стажі близько 40 років.
В подальшому, у жовтні 2017 року розмір пенсії позивача перераховано за заявою останнього з урахуванням збільшення страхового стажу до 40 років 5 місяців 10 днів.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що 07 лютого 2020 року                ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про перерахунок розміру пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у якій просив: перерахувати пенсію, визначивши її розмір відповідно до частин 2 та 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" та частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата в Україні" в редакції цього Закону, яка була чинною у період до 01 січня 2004 року, з урахуванням розміру заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що тривалість загального страхового стажу до 01 січня 2004 року становить 29 років, а після цієї дати - 11,5 років страхового стажу. Також, позивач зазначив, що внаслідок зміни законодавства у жовтні 2017 року у нього виникло право на розрахунок розміру пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період страхового стажу до 01 січня 2004 року в порядку, визначеному частиною 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції, яка була чинною до 01 січня 2014 року.
За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 13 березня 2020 року № 2600-0303-8/34814 повідомило позивачу, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В перерахунку пенсії по заяві від 07 лютого 2020 року позивачу відмовлено.
Вважаючи прийняте суб`єктом владних повноважень рішення протиправним, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зокрема, з того, що з 01 жовтня 2017 року скасовано обмеження мінімально необхідного віку 62 роки для призначення пенсії з урахуванням норм Закону України "Про статус народного депутата України"; застосування норм цього Закону стало можливим щодо осіб віком 60 років, який встановлено Законом №1058-IV як загальний вік виходу на пенсію, а відтак, як наслідок, у позивача виникло право на розрахунок розміру пенсії за двоскладовою формулою відповідно до вимог частини 2 статті 27 Закону №1058-IV за період страхового стажу до 01 січня 2004 року в порядку, визначеному частиною 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції до 01 січня 2004 року. Отже, враховуючи положення частини 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції, яка була чинною до 01 січня 2004 року, суд першої інстанції дійшов висноку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок частини пенсії за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності Законом №1058-IV в розмірі 90 % заробітної плати працюючого народного депутата України.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 5 Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
В силу ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 у період з травня 1990 року по травень 2002 року був народним депутатом України І, ІІ та ІІІ скликань та з 03 січня 1992 року по 14 травня 2002 року працював на постійній основі у Верховній Раді України на посаді члена постійної комісії та члена комітету. 
Разом з цим, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві  та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
07 лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про перерахунок розміру пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у якій просив: перерахувати пенсію, визначивши її розмір відповідно до частин 2 та 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата в Україні» в редакції цього Закону, яка була чинною у період до 01 січня 2004 року, з урахуванням розміру заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року.
Відповідач листом від 13.03.2020 року повідомив ОСОБА_1 про відмову у здійсненні такого перерахунку.
Так, станом на момент призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах у березні 2017 року вимоги частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» були викладені в наступній редакції «Після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії».
Таким чином, на момент призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах, він не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», оскільки йому було 60 років.  
Пункт 13 перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", Про державну службу", Про Національний банк України", Про дипломатичну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про прокуратуру", Про статус народного депутата України", Про статус суддів", Про судову експертизу", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Колегія суддів зазначає, що  пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначення пенсії відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України" є різними видами пенсії. 
Позивач звертаючись до пенсійного органу у березні 2017 року із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», використав своє право на призначення одного із видів пенсії за його вибором, на який мав право.
З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2020 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії.
Разом з цим, оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України N 1058-IV, то і її збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону.
Враховуючи ту обставину, що за вибором позивача нараховується і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", збільшення розміру пенсії здійснюється відповідно до положень цього Закону, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії згідно частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції до 01 січня 2004 року є безпідставними.
В подальшому, у частину 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», внесено зміни на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII в частині підстав пенсійного забезпечення народних депутатів та передбачено, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказаним Законом від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII визначено, що зміни, внесені пунктом 14 Закону України від 03.10.2017 р. N 2148-VIII, застосовуються з 01.10.2017 р. 
Колегія суддів зауважує, що у зв`язку із набуттям чинності вищезазначених Законів, норми ч. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України», що передбачали порядок нарахування пенсії особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата втратили чинність.
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право на розрахунок розміру пенсії за двоскладовою формулою відповідно до вимог частини 2 статті 27 Закону №1058-IV за період страхового стажу до 01 січня 2004 року в порядку, визначеному частиною 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції до 01 січня 2004 року.
Статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено порядок визначення розміру пенсії за віком.
Так, згідно з ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Згідно ст 40 Закону ( в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про перерахунок) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
З аналізу наведених норм вбачається, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено можливість перерахунку пенсії особам, виходячи із розміру заробітної плати народного депутата.
Крім того, іншими законодавчими актами України не передбачено здійснення такого перерахунку.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для здійснення перерахунку розміру пенсії позивачу з 01 лютого 2020 року згідно з вимогами абзацу першого частини 2, частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції цієї частини, яка була чинною до 01 січня 2004 року, виходячи із розрахунку розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, застосувавши розмір заробітної плати працюючого народного депутата України за жовтень 2017 року 32 000,00 грн. відсутні, оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку, у зв`язку з скасованням обмеження мінімально необхідного віку 62 роки для призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про статус народного депутата України».
Таким чином, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються доводами апелянта та долученими до матеріалів справи доказами. 
Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не відповідають обставинам справи, а рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович