Ухвала
25 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 640/7751/19
провадження № 61-1850ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І. розглянувшикасаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 листопада                 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна Страхова Компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
ВСТАНОВИВ:
15 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 244 767,34 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати. 
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду спричинену внаслідок ДТП в розмірі 244 767,34 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
01 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ціна позову у справі № 640/7751/19 становить 244 767,34 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що справа має для відповідача виняткове значення, оскільки у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень фактично зупинено її підприємницьку діяльність. Стягнення з неї внаслідок поверхневого та неповного судового розгляду, розміру майнової шкоди є надмірним тягарем. 
Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме справа має виняткове значення для учасника справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і відповідно не свідчить, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                            у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна Страхова Компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            М. М. Русинчук
                                                                                                                       Н. О. Антоненко
В. І. Крат