ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22942/20                                                  Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Добрянська Я.І.
                                                                                                                          Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 березня 2021 року                                                                                     м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                         Шурка О.І.,
суддів                                                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна Експертна Служби", Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Володимировича , в якому просив:
-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 15.07.2020р про визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 57936148.
- визнати неправомірними результати вчинення вартості та оцінки майна, отримані приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем на підставі постанови від 15.07.2020 р. про визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №57936148, які були зроблені Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" (02094, місто Київ, вулиця Миколи Лебедєва, 6, офіс 20, код ЄДРПОУ 41073159).
- стягнути з Приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича (02094, м.Київ, вул. Поправки Юрія, будинок 6, офіс 26) на користь ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Рубіжанським MB УМВС України в Луганській області 05.08.1999 р., місце реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 )судові витрати.
Одночасно з позовом позивач подав клопотання про забезпечення позову, в якому просив забезпечити позов шляхом:
- заборони Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Телявському Анатолію Миколайовичу та Державному підприємству "СЕТАМ", вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження №57936148 з примусового виконання виконавчого листа №2-2656/10 від 21.02.2011 р., до набрання законної сили рішенням суду у справі.
В обґрунтування необхідності задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову заявник зазначає, що Державне підприємство "СЕТАМ" листом за №5885/08-18-20 від 03.09.2020 року повідомила позивача, що на 28 вересня 2020 р. о 09:00 планується електронні торги (аукціон) по реалізації квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності позивачу, тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення ефективного захисту прав позивача, а також унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції, відмовляючи у забезпеченні позову, не повно з`ясував всі обставини по справі, не взяв до уваги всі негативні наслідки, які можуть бути для позивача, якщо електронні торги будуть проведені. 
Приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Телявський А.М. та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна" Могилян Л.В., кожен окремо, подали відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вказали на її необґрунтованість та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.  
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. 
Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 1        ст. 150 КАС України        встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
За приписами ч. 1        ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивача, який ініціює таке клопотання.
Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Також, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення. 
Колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову має на меті термінове вжиття певних заходів задля ефективного захисту прав позивача в разі, якщо невжиття таких заходів унеможливить або утруднить виконання рішення.
В той же час, в заяві про забезпечення позову позивачем не було обґрунтовано наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, не наведено яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, або створить перешкоди для ефективного захисту чи поновлення поручених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заявник не навів жодних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
При цьому, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
У даному випадку, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що невжиття таких заходів призведе до порушень прав, свобод та інтересів позивача до винесення рішення у справі, або ж унеможливить чи утруднить виконання рішення у майбутньому.
Суд першої інстанції в повній мірі здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував сумірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам та оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.
Суд першої інстанції взяв до уваги, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою, а тому не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.
Колегія суддів зауважує, що пропоноване позивачем забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звертається до суду. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками судового процесу.
Обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним з заявленими вимогами.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                Лічевецький І.О.

                                                                                          Оксененко О.М.