П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
10 березня 2021  року                                                                     м. Київ
                                                                                              Справа №760/9311/19
 
Резолютивна частина постанови оголошена 10 березня 2021 року
Повний текст постанови складено 11 березня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Гулієва М.Д.о

учасники справи:     позивач          Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку                                               «Інкомсервіс»
відповідач      ОСОБА_1 
                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Цимейко Ганною Борисівною на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Оксюти Т.Г. 24 березня 2020 року, у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - 
 
Справа №760/9311/19	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/11028/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції:Оксюта Т.Г.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
В С Т А Н О В И В:
         Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
            Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та являється споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача.
            Обслуговування та утримання будинку АДРЕСА_2 здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс».
            Відповідач користувався житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, однак кошти за користування ними сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
            У зв`язку з порушенням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг у нього утворилась заборгованість за період з 01.09.2014 по 01.12.2018, яка становить 66407,71 грн.
            Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач також просив стягнути інфляційне нарахування боргу в сумі 21855,68 грн. та 3% річних в сумі 3681,74 грн.
            Також, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. та витрати на послуги з підготовки до розгляду справи в суді, а саме: складання розрахунку інфляції та 3% річних, складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду, участь в першому судовому засіданні в розмірі 5698,67 грн.
            11 вересня 2019 року від представника позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за житлово-комунальні послуги, з урахуванням заборгованості за постачання холодної та гарячої води за період з 01.09.2014 по 01.09.2019 в розмірі 322 600,51 грн., інфляційне нарахування боргу в сумі 29969,56 грн. та 3% річних в сумі 8516,86 грн., а всього 361 086,92 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 5416,29 грн.; витрати на послуги з підготовки до розгляду справи в суді в розмірі 5698,67 грн.
            Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 24 березня 2020 року  позов задовольнити частково.
            Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2014 по 01.09.2019 в розмірі 322 600,51 грн., інфляційне нарахування боргу в сумі 29 969,56 грн. та 3% річних в сумі 8 516,86 грн., а всього стягнути 361 086,92 грн.
            Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» судовий збір в сумі 5416,29 грн.
            У задоволенні решти вимог відмовлено.
            Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року виправлено описку допущену в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року вказавши по тексту у вступній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення вірне ім`я та по батькові відповідача, а також вірні його дані « ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .».
            Другий та третій абзаци резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 33343125, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 7) заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2014 по 01.09.2019 в розмірі 322 600,51 грн., інфляційне нарахування боргу в сумі 29 969,56 грн. та 3% річних в сумі 8 516,86 грн., а всього стягнути 361 086,92 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 33343125, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 7) судовий збір в сумі 5416,29 грн.».
Сьомий абзац резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:
«Відповідач: ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).».
            Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача адвокатом Цимейко Г.О. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.      
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення ухвалено на підставі не повно і не всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та без надання оцінки всім аргументам учасників справи.
            В судовому засіданні представник відповідача адвокат Цимейко Г.О. підтримала доводи апеляційної скарги.
            Представник ОСББ «Інкомсервіс» проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
            Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
            Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
            Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири, серія та номер: 601, виданого 02.09.2014.
            Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
            Пунктом 9 ст. 15 Закону, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
            Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання.
            Встановлено, що позивачем надавались послуги за період з 01.09.2014 по 01.09.2019, однак їх вартість відповідачем сплачена не в повному обсязі.
            Згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2014 по 01.09.2019 в розмірі 322 600,51 грн.
            Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
            За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
            Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
            Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
            Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
            Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
            Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
            Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України).
            Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.
            Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
            Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).
            Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
            Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
            Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
            Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
            З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачем не погашена.
            Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
            Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
            З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.
            Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
            У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
            Представник відповідача в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження суми заборгованості та не вказано за які саме види житлово-комунальних послуг та в якому обсязі за кожний вид виникла зазначена позивачем заборгованість.
            Колегія суддів вважає, що твердження представника відповідача не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості по комунальним платежем в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до якого борг відповідача станом на 01.09.2019 становить 322600,51 грн.
            Протягом спірного періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.
            Таким чином, посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів про об`єми наданих послуг обслуговуючими організаціями та суми сплачених за ці послуги коштів, суд не приймає до уваги, оскільки вказане не має відношення до предмету спору.
            Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції без підставно не взято до уваги те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, оскільки позивач пред`являє вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період більш ніж чотири роки.
            Однак, колегія суддів відхиляє такі твердження представника відповідача, з огляду на наступне.
            Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
            Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
            Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
            Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
            Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги.
            Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.01.2019, відмовлено у видачі судового наказу на підставі ст. 163 ЦПК України.
            Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.
            Судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення.
            Таким чином, поданням ОСББ «Інкомсервіс» 28.12.2018 заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, було перервано перебіг позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.
            Такий же правовий висновок міститься у Постанові Верховного суду України від 13.01.2016 р. у справі №6-931цс15.
            Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги вбачається, що в травні 2018 року ОСОБА_1 здійснив платіж за житлово-комунальні послуги в сумі, яка значною мірою перевищує щомісячний платіж за комунальні послуги - 4946,34 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу.
            Відповідно до ст. 264 ЦК України факт переплати є підставою для переривання перебігу строку позовної давності.
            З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем подано позов в межах строку позовної давності.
            Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної частини рішення суду, посилання на подачу відповідачем заяви про застосування позовної давності, оскільки, як убачається з матеріалів справи, з такою заявою до суду звертався ОСОБА_2 (а.с.50,51), який не є стороною у справі а відтак, суд першої інстанції безпідставно посилався на вказану заяву.          
            Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
            Судом встановлено, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує за надані йому комунальні послуги, в наслідок чого утворилась значна заборгованість, яка не погашена відповідачем.
            З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що суд першоїі інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово комунальні послуги за період з 01.09.2014 по 01.09.2019 в розмірі 322 600,51 грн.
            Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
            Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
            Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційне нарахування боргу в сумі 29969,56 грн. та 3% річних в сумі 8516,86 грн.
            Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про виключення з мотивувальної частини рішення посилання на заяву про застосування позовної давності, апеляційна скарга представника відповідача відповідно до ст.376 ЦПК України, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Цимейко Ганною Олегівною - задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 24 березня 2020 року посилання на подачу відповідачем заяви про застосування позовної давності.
В іншій частині рішення суду залишити без змін
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                             Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна