Київський апеляційний суд
 
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
30 березня 2021 року	                                                    м. Київ	
 
Київський апеляційний суд у складі судді  Шахової О.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 18 лютого 2021 року стосовно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
            Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
            Також стягнуто з ОСОБА_1   на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою суду,  водій ОСОБА_1 01.01.2021 року о 08 годин 40 хвилин по пр. Маяковського, 2-А в м. Києві, керував автомобілем марки «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Деснянського районного суду м.Києва від 18 лютого 2021 року,  а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
            На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що працівниками поліції, безпідставно розцінено його дії як відмову, а також в подальшому відмовлено у направленні для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, в результаті чого складено протокол по адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду. 
Протокол складений на підставі не фактичного керування водієм в стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п. 2.9 (а) ПДР України, а за відмову від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, що передбачено п. 2.5 вказаних Правил.
Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що його освідування працівниками поліції проводилося без залучення свідків.
Окрім цього, в матеріалах справи взагалі відсутні докази керування ним будь-яким транспортним засобом.
Таким чином, судом першої інстанції здійснено поверхневий розгляд справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступних висновків.
            Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в          ст. 294 КУпАП.
            Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
            Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
            Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
            Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
            Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
            Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання         ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого        ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 012130, водій ОСОБА_1 01.01.2021 року о 08 годин 40 хвилин по пр. Маяковського, 2-А в м. Києві, керував автомобілем марки «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).
Вказані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що узгоджується з поясненнями останніх від 01 січня 2021 року (а.с. 2,3).
            Що стосується доводів апеляційної скарги щодо дій суду стосовно  оцінки пояснення свідків то вони не є беззастережними, оскільки судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення вказаних свідків від 01 січня 2021 року, відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, що вони і засвідчили своїми підписами, у тому числі і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).
            Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не були залучені свідки при його освідуванні -  є  безпідставними, оскільки спростовуються, в т.ч. відеозаписом досліджуваних подій та протоколом  про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.
Слід зазначити, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається і те, які саме порушення були допущені працівниками поліції у процедурі огляду ОСОБА_1   на стан алкогольного сп`яніння.
Примусовий порядок тестування при складанні протоколу в порядку КУпАП - законом не передбачений. 
Що ж стосується посилань   на обов`язок працівника поліції запропонувати пройти водію медичний огляд саме в закладі охорони здоров`я,  то слід зауважити, що даний порядок є загальнодоступною інформацію і яка чітко регламентована у положенні ст. 266 КУпАП, тобто пропозиція водію пройти медичний огляд саме в закладі охорони здоров`я не є обов`язком уповноваженої особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, а правом водія, який бажає пройти такий огляд, саме в такому порядку.
Досліджений як судом першої, так і апеляційної інстанції відеозапис подій з нагрудних камер працівника поліції в повній мірі відображає хронологію подій за участю ОСОБА_1 (а.с. 5).
Відповідно до цього ж відеозапису, який складається з 5 відеофайлів, працівники поліції неодноразово, а потім і в присутності двох свідків, пропонували ОСОБА_1 , пройти огляд  у лікаря-нарколога чи скористатись своїм правом та відмовитись від проходження будь якого огляду. 
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 спочатку не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що спростовує твердження в тій частині, що працівники поліції взагалі не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, у закладі охорони здоров`я, та порушення ними положень ст. 266 КУпАП. Проте в подальшому, вже знаходячись в автомобілі поліції по дорозі в медичний заклад категорично відмовився від такого огляду.
Слід зазначити, що перед вказаною відмовою, на протязі значного проміжку часу, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції, щоб ті не складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього та не забирали у нього водійські права, на що отримав однозначну відмову.
            Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 після складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України, був вголос працівником поліції ознайомлений з його змістом, роз`яснені йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що власноручно засвідчив підписом, без будь-яких зауважень чи застережень, що не ставить під сумнів дійсний факт відмови водія від проходження будь-якого огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.
За наведеним, суд першої інстанції, дослідивши всі докази у справі, прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.
            Стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як про це вказано в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.
У рішенні всправі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007,Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому, притягнення   ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
                                          П О С Т А Н О В И В:
 
Постанову Деснянського районного суду м.Києва від 18 лютого 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                   О.В.Шахова