Номер провадження: 22-ц/813/3635/21 
Номер справи місцевого суду: 947/13531/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Луняченко В.О. 01 жовтня 2020 року у м. Одеса, -
встановила:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час батьки дітей подружніх стосунків не підтримують, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №947/28335/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З листопада 2019 року подружжя проживає окремо один від одного, діти проживають разом з матір`ю. Оскільки між батьками дітей не досягнуто угоди щодо їх утримання, а в добровільному порядку батько дітей не приймає участі в їх утриманні, позивач звернулась до суду з дійсним позовом.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року позов  ОСОБА_2 було задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 травня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким встановити розмір стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 184 СК України, не вирішив питання про можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Також, на думку апелянта, судом помилково зазначено строк, до якого має здійснюватися стягнення аліментів, а саме - до повноліття дітей, а не до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02 червня 2012 перебувають у зареєстрованому відділом ДРАЦС у Київському районі ОМУЮ шлюбі, від якого народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 червня 2020 року у справі №947/28335/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб, що зареєстрований 02 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 454, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З листопада 2019 року сторони проживають окремо, а діти залишились проживати разом з матір`ю, що не спростовано сторонами.
Причиною звернення до суду з дійсним позовом став факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей, оскільки відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на їх утримання.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу, України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до  ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено, що прожитковий мінімум становитиме на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований у ТОВ «Мезмарі Транс», з 05 червня 2019 року займає посаду комерційного директора та його дохід за період з 01 січня 2020 року по 3 червня 2020 року склав 34 296,49 гривень, тобто, останній має постійний дохід, інших утриманців не має.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що діти виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти. 
Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України,  за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.2 ст. 183 СК України, якщо  стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. ( ч.3 тієї ж статті) та частина  5 тієї ж статті наголошує на те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Вказане у повному обсязі спростовує посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на те, що судом помилково зазначено строк, до якого має здійснюватися стягнення аліментів, а саме - до повноліття дітей, а не до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що відповідач є працездатною особою та не сплачує аліменти на користь інших осіб, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей підлягали задоволенню, а саме, з відповідача підлягали стягненню аліменти на утримання двох дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача, яка становить 1/3 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з моменту звернення ОСОБА_2 з відповідним позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття.
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 184 СК України, не вирішив питання про можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.
Колегія суддів зауважує, що вказана зміна способу присудження аліментів є виходом за межі позовних вимог, та є такою, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції. Крім того, положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. А спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

        О.В. Князюк

       О.М. Таварткіладзе