ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 810/256/18
адміністративне провадження № К/9901/55328/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 (суддя Василенко Г.Ю.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 (колегія суддів: Карпушова О.В., Губська Л.В., Епель О.В.) у справі № 810/256/18 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібзавод № 5» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібзавод № 5»  (далі - ТДВ, Товариство, позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - податкова, податковий орган, відповідач), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 № 0039411402, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1  459 889 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки податкового органу про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки підприємством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Зокрема, позивач стверджує про реальність господарських операцій із ТОВ "Продсістем Компані", що підтверджується наявними у товариства належним чином складеними первинними документами та які були надані податковому органу під час перевірки. Крім того, позивач зазначив, що придбана у контрагента продукція була використана у власній господарській діяльності, оскільки була реалізована на експорт, що підтверджується відповідними первинними документами.

Короткий зміст рішень судів першої  та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 адміністративний позов - задоволено.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі наказу від 22.09.2017 №1722 та згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у період з 25.09.2017 по 29.09.2017 Головним управління ДФС у Київській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТДВ "Запорізький хлібозавод № 5" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ "Мульті Грейн Компані" за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 та ТОВ "Продсістем Компані" за період з 01.04.2017 по 30.04.2017.
За результатами перевірки складено Акт від 06.10.2017 №759/10-36-14-02/05465672 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ТДВ "Запорізький хлібозавод № 5" вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2017 року на суму 1 459 889,00 грн. 
До таких висновків податковий орган прийшов, вважаючи, що встановлено факт відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Продсістем Компані", оскільки аналіз наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо контрагента позивача свідчить, що  він не мав реальних можливостей для здійснення господарських операцій з поставки товарів.
Крім того, податковий орган зазначає, що відповідно до договору комісії від 05.04.2017 №0504417-3X35 ТДВ "Запорізький хлібокомбінат №5" (Комітент) доручає, а ТОВ "АВ МАСТЕР" (Комісіонер) зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок Комітенту угоду з продажу сільськогосподарської продукції за межами України. На виконання умов даного договору комісії складено акти прийому-передачі (олія соняшникова нерафінована).
Відповідно до контракту від 05.04.2017 №05-04 ТОВ "АВ МАСТЕР" на виконання Договору комісії від 05.04.2017 №050417-3X35, укладеного з позивачем, реалізує, а APTENOD LIMITED приймає та оплачує товар - олія соняшникова сира, нерафінована 1-го ґатунку, ДСТУ 4492:2005, наливом, без ГМО з насіння врожаю 2017 року.
У той же час, податковим органом встановлено, що у ВМД від 11.05.2017 №UА504120/2017/103818 відсутня інформація про торгову марку/знак товару.
Згідно з даними Автоматизованої системи митних оформлень "Інспектор" у рахунку - фактурі від 07.05.2017 №17 до ВМД від 11.05.2017 №UА504120/2017/103818 зазначений виробник товару олія соняшникова сира, нерафінована 1-го ґатунку, без ГМО, ДФСУ 4492:2005, наливом, з насіння врожаю 2017 року - ТОВ ЗОК "Агро-Альянс".
Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом  досліджувався весь ланцюг постачання олії соняшникової нерафінованої 1-го ґатунку та встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки не підтверджено придбання вказаного товару у ТОВ ЗОК "Агро-Альянс" жодним з платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операціях до ТДВ "Запорізький хлібокомбінат №5", внаслідок чого відсутнє реальне джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару.
Крім того, податковий орган в акті перевірки зазначив, що ТОВ "Продсістем Компані" не мало в штаті достатньої кількості працівників та не залучало сторонні трудові ресурси (відповідно до форми Д4 та даних ЄРПН), що свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг. Внаслідок чого, відповідач дійшов до висновку про безтоварність господарських операцій між ТДВ та ТОВ «Продсістем Компані».
Перевіряючи висновки акту перевірки та доводи податкового органу, судами встановлено, що між ТДВ "Запорізький хлібозавод № 5" та ТОВ "Продсістем Компані" укладено Договір поставки №040417-ЗХ35 від 04.04.2017. Товаром, що поставляється за договором, є сільськогосподарська продукція, яка визначається сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.
На підтвердження виконання умов договору щодо поставки ТОВ "Продсістем Компані" на адресу позивача товару, позивачем надано видаткові накладні, акти прийому передачі, які підписані сторонами договору поставки №040417-ЗХ35 від 04.04.2017 та скріплені відповідними печатками, посвідчення якості на олію соняшникову нерафіновану першого ґатунку, видані ТОВ "Продсістем Компані".
На підтвердження сплати за поставлений товар позивачем надано копії платіжних доручень та банківських виписок.
Суму ПДВ у загальному розмірі 1459888,72 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Продсістем Компані", були включені позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2017 року.
Суд першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що відповідачем не доведено належними чи достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Відповідач зазначає, що під час проведеного аналізу інформації, наведеної в БД «Єдиний реєстр податкових накладних» досліджено весь ланцюг постачання олії соняшникової нерафінованої 1-го гатунку, та встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки не підтверджено вказаного товару у ТОВ ЗОК «Агро-Альянс» жодним з платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операціях до ТДВ, внаслідок чого відсутнє реальне джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару.
Також відповідач, в обґрунтування своєї правової позиції, посилається на постанову Верховного Суду України від 18.07.2017 у справі № 21-3123а16, в якій Суд дійшов до висновку, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. При цьому судом зроблено зауваження, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить про намір виконання дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.   
З таких підстав, відповідач просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст заперечень позивача

Письмових заперечень та/або письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.07.2018 року, відкрито касаційне провадження.

Позиція Верховного Суду

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в межах зазначеного правозастосування дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність України» (далі - Закон № 996 -ХІV) первинний документ - це документ,  який  містить  відомості  про господарську  операцію.
Частина перша та друга Закону № 996 -ХІV, передбачає  Підставою   для   бухгалтерського  обліку  господарських операцій  є  первинні  документи.  Для  контролю  та впорядкування оброблення   даних   на   підставі   первинних  документів  можуть складатися зведені облікові документи. 
Первинні  та  зведені  облікові  документи  можуть  бути складені  у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові  реквізити: назву документа (форми); дату  складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та  обсяг  господарської   операції,   одиницю   виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних   за  здійснення  господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу,  яка  брала  участь  у  здійсненні  господарської операції. 
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про    електронні документи та електронний документообіг.
Отже, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентом ТОВ "Продсістем Компані" надав суду первинні  документи бухгалтерського обліку та податкової звітності, які містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам  статті 9 Закону № 996 -ХІV, тому підтверджують факт здійснення господарської операції.
Посилання податкового органу на відсутність у контрагента позивача умов необхідних для здійснення такого роду господарської діяльності, відсутність достатньої кількості трудових та матеріальних ресурсів (складів) необхідних для здійснення спірних господарських операцій з поставки вищевказаного товару, обґрунтовано відхилено судами, оскільки чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів по ланцюгу постачання, а також наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. 
Доводи податкової, що відповідно до інформації наведеної в БД «Єдиний реєстр податкових накладних», не підтверджено придбання вказаного товару у ТОВ ЗОК «Агро-Альянс» жодним платником податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операціях, Верховний Суд погоджується з висновком судів, що інформація, яка наведена у вищевказаній базі даних, не є належним та допустимим доказом для визнання господарської операції нереальної (безтоварної).
Відповідно до частини третьою статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018                         № 810/256/18 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник