Єдиний унікальний номер 234/8811/14-ц 
Номер провадження 22-ц/804/386/21        

Єдиний унікальний номер 234/8811/14-ц
Номер провадження 22-ц/804/386/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Азевича В.Б., Новікової Г.В., 
секретар Кіпрік Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Біленківської селищної ради, виконавчого комітету Краматорської міської, третьої особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 ради про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, технічного паспорту, свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на земельну ділянку (суддя першої інстанції Данелюк О.М.),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Краматорського міського суду Донецької області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Біленківської селищної ради, виконавчого комітету Краматорської міської, третьої особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 ради про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: Рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, Технічного паспорту, Свідоцтва про право власності та Витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, Свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
Ухвалою Краматорського міського суду від 09 листопада 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Біленківської селищної ради, виконавчого комітету Краматорської міської, третьої особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 ради про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: Рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, Технічного паспорту, Свідоцтва про право власності та Витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, Свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
Із вказаною ухвалою суду не погодились ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та подали апеляційну скаргу, вказують на те, що суд при розгляді справи повинен був безпосередньо досліджувати докази у справі.
В обґрунтування доводів скарги зазначають, що вони заперечували у судовому засідання проти задоволення клопотання ОСОБА_5 про закриття провадження у справі наполягали на подальшому розгляді справи за участі Біленьківської селищної ради і виконкому Краматорської міської ради, оскільки саме вони, а не ОСОБА_3 фабрикували і фальсифікували всі документи ОСОБА_3 які перераховані в позові від 30.09.2014 року. 
Представник виконкому Підгірна Є.В. просила закрити справу у зв`язку з відсутністю відповідача, а саме попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3 ,відсутність якої на думку позивача була умисно спланована. Наголошує на тому, що ОСОБА_2 у судовому засіданні заявляла, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, що підтверджується ст. 20 ЦПК України.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року про закриття провадження у справі скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу надходив.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили справу розглядати без їхньої участі.
Інші учасники справи про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.08.2019 р., містяться відомості про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 зі складовими частинами, свідоцтво про право власності та витяг про державну реєстрацію права на який оспорюються, та земельна ділянка площею 0,0435 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), технічна документація, державна реєстрація, свідоцтво про право власності, на яку оспорюються, були придбані ОСОБА_4 21.05.2019 р. на підставі договорів купівлі – продажу.
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору, оскільки відповідач ОСОБА_3 не є власником оспорюваної ділянки.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Біленьківсьої селищної ради, Виконавчого комітету Краматорської міської ради про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, технічного паспорту, свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що представник Краматорської міської ради Підгорник Є.П. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю відповідача, а саме попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3 .
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року провадження у даній справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з пунктами 2, 10 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Так, закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, технічного паспорту, свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).
Під час судового розгляду даної справи, а саме 21 травня 2019 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі – продажу земельної ділянки, яка розташована: АДРЕСА_1 , площею 0,0435 га, опис меж: від А до Б Біленьківська селищна рада; від Б до В – Воронцова Н.В.; від В до Г – ОСОБА_6 ; від Г до А Землі вул. Брянська, 36 рішенням суду, цільове призначення – для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, вид використання земельної ділянки – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 1412945600:001:0403, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського округу Донецької області Костенком С.О. (т.5 а.с.190-191).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності сформованого 12.08.2019 право власності на спірне майно зареєстроване на ОСОБА_4 (т.5 а.с. 222-224).
Однак, звертаючись до суду у із позовом ОСОБА_1 , просив суд, про виділ в натурі, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою; визнання недійсними, незаконними та скасування: рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради про оформлення права приватної власності, технічного паспорту, свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію права на житловий будинок, Технічної документації із землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки, Рішення Біленківської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на земельну ділянку
Так, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, зокрема, частиною першою зазначеної статті передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Суд не звернув увагу, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом ОСОБА_3 була власником спірної ділянки, на думку позивача, порушувала його права та інтереси, як власника спірної ділянки. Зміна власника спірного майна не є підставою для закриття провадження у зв`язку відсутністю предмету спору, оскільки здійснилась лише переєстрація майна з одного власника на іншого. А тому суд дійшов помилкового та передчасного висновку про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору.
Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України.
Отже, ухвала суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити. 
Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2021 року.

Судді:          О.В. Халаджи

          В.Б. Азевич

Г.В. Новікова