ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 201/3420/20 (2-а/201/107/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року (головуючий суддя у і Інстанції –Антонюк О.А.) в адміністративній справі №201/3420/20 (2-а/201/107/2020) за позовом ОСОБА_1 до Командира роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Шульца Олександра Сергійовича про визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Командира роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Шульца Олександра Сергійовича, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2357690 від 08.04.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за частиною 1 статті 122 КУпАП. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Також, при вирішенні справи не роз`яснено процесуальні права позивача.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову командира роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Шульца Олександра Сергійовича серії ЕАК №2357690 від 08.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною1 статті 122 КУпАП. Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАПзакрито.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно з вимогами КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 08.04.2020 рокукомандиром роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Шульцем Олександром Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2357690, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення пункту 15.9.и ПДР, що є адміністративним правопорушення передбаченим частиною 1 статті 122 КУпАП. 
За змістом цієї постанови, 08.04.2020 рокуоб11:25 год. водій транспортного засобу Лексус РХ 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпрі на проспекті Героїв, 32, здійснив зупинку ближче 10м від виїзду з прилеглої території, чим порушив пункт 15.9.и ПДР - зупинка ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. (а.с. 3)
Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.
Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 15.9 Правил дорожнього руху передбачено випадки заборони зупинки транспортного засобу.
Відповідно до підпункту «и`пункту15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил зупинки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем підпункту «и» пункту 15.9 розділу 15 ПДР «Зупинку заборонено».
Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано суду належних доказів в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
При цьому, з наданих копій фотознімків обставин вчиненого порушеннятавідеозапису не можливо встановити, що позивач здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.
Будь-яких інших доказів, якіб свідчили про порушення позивачем підпункту «и» пункту 15.9 ПДР, зокрема фіксування за допомогою вимірювання, відповідачем не надано.
В свою чергу, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2357690 від 08.04.2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно встановлено обставини справи та прийнято законне й обґрунтоване рішення, тому підстави для його скасування - відсутні.
Керуючись статтями 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції -залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року в адміністративній справі №201/3420/20 (2-а/201/107/2020) - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року.  
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва