УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3481/20 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Миніч Т.І., Микитюк О.Ю., 

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №285/3481/20 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2   на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. в м. Новоград-Волинський, 
в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що з нею проживає спільна син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивач вказувала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання сина у розмірі 1150,00 грн. Зазначала, що самостійно не має змоги забезпечити у повній мірі потреби повнолітнього сина.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто  з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, з 10.09.2020 року. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги незадовільний стан здоров`я відповідача, який останній часом не працює та немає інших джерел доходу. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітній син. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю. Останній навчається у Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі 1-го рівня акредитації на денному відділенні на бюджетній формі навчання, термін якого триває з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року та отримує стипендію в розмірі 1, 250 грн. щомісячно.
Позивач  ОСОБА_1  працює КНП «Новоград-Волинське міськрайонне ТМО» та отримує заробітну плату, яка за період з січня 2020 року по серпень 2020 року становила 93200,85 грн.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання сина, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.
Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від повторного шлюбу, не свідчить про відсутність у нього матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, враховуючи, що відповідач є працездатною особою.
Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 , навчається у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а його батько ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати. З урахуванням матеріального стану відповідача, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів має становити 1000 грн. щомісячно, на період навчання, але не менше довше, ніж до досягнення 23-річного віку. При цьому суд врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України, в  тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення.  
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку

Головуючий 

Судді