ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
11 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №578/1193/20 
Номер провадження 22-ц/816/406/21
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року ухваленого у складі судді Косар А.І. у смт Краснопілля, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 31 серпня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 28 183 грн 86 коп., яка складається із: 17 387 грн 06 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9639 грн 70 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 1157 грн 10 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України .
Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 183 грн 86 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2018 року в розмірі 17 387 грн 06 коп., а також 1 296 грн 72 коп. судових витрат, а всього 18 683 грн 78 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу та Тарифами банку складають кредитний договір. Крім того, відповідачем, крім анкети-заяви, також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому останнього було повідомлено про умови кредитування, тобто сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто усіх істотних його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Посилаючись на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вважає, що судом безпідставно відмовлено у стягненні відсотків по кредиту та нарахованих відсотків на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України. 
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України , суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, , а також не узгоджені умови щодо розміру процентів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.
Проте, колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 листопада 2018 року ОСОБА_1  було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Підписанням анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє мене про зміни шляхом використання визначених Умовами і правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження і повного безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua». В разі використання мною електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети – заяви такий підпис прирівнюється до мого власноручного підпису (а.с. 65).
Також, 23 грудня 2018 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір відсоткової ставки у межах пільгового періоду – 0,00001% річних та 43,2% річних – за межами пільгового періоду для кредитної карти «універсальна», 42% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою – 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії, а також передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 86,4% для кредитної карти «універсальна» та 84% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», але про те, що таким розміром відсотків передбачена відповідальність визначена саме у ст. 625 ЦК України не зазначено (а.с. 63-64).
Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», який був предметом дослідження в судом першої інстанції, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», не підписані відповідачем (а.с. 62).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 листопада 2018 року станом на 31 серпня 2020 року становить 28 183 грн 86коп., яка складається із: 17 387 грн 06 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 17 387 грн 06 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 9 639 грн 70 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 1 157 грн 10 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 (а.с. 68-69).
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, прострочених відсотках, відсотках, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюютьсяоднаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом правильно встановлено, що у заяві позичальника від 16 листопада 2018 року процентна ставка не зазначена.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Заяву позичальника, Витяг з «Тарифів Банку», Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг», як невід`ємні частини спірного договору, а також на Паспорт споживчого кредиту.
При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16 листопада 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»  ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і ним 23 листопада 2018 року підписаний Паспорт споживчого кредиту, що згідно з абзацем 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 12-13).
Так, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши Паспорт споживчого кредиту, погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду у розмірі 42% річних. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31 серпня 2020 року борг відповідача за простроченими відсотками становить 9639 грн 70 коп., що були обраховані виходячи з узгодженої між сторонами договору процентної ставки, а тому підлягають стягненню на користь позивача. 
Що стосується вимог про стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Позовні вимоги в цій частині мотивовані банком посиланням на п 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, положеннями якого встановлено домовленість сторін про розмір процентів, які нараховуються на прострочену суму заборгованості у порядку ст. 625 ЦК України, однак у наданому суду витягу з Умов та правил надання банківських послуг зазначений пункт врегульовує дії клієнта та банку при закінченні строку дії картки, і не містить ніяких положень щодо нарахування відсотків на прострочену заборгованість (а.с. 26 на звороті). За відсутності доказів погодження цих Умов та правил надання банківських послуг з позичальником, підстави для покладення на відповідача такої відповідальності відсутні.
В анкеті-заяві від 16 листопада 2018 року та в паспорті споживчого кредиту, які підписав відповідач, нарахування відсотків на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України не обумовлено.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, з підстав, наведених вище.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 9 639 грн 70 коп. заборгованості по відсоткам за кредитним договором б/н від 16 листопада 2018 року.
В іншій оскарженій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2015 грн 70 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову. Також, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 2815 грн 09 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 9 639 гривень 70 копійок заборгованості за простроченими відсотками.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2015 гривень 70 копійок. 
В іншій частині рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін. 
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2815 гривень 09 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                          О.І. Собина

Судді:                                                                                       О.Ю. Кононенко

        Т.А. Левченко