Справа № 147/1077/20 
Провадження № 33/801/94/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Конякіним Михайлом Сергійовичем, на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:
Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 жовтня 2020 року о 10.30 год. в смт. Тростянець по вул. Соборній ОСОБА_1 керував автомобілем «СНЕVRОLЕТ ЕVАNDА», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за допомогою комбінованого тесту на наркотик, результат позитивний канабіс.
За таких обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані наркотичного сп`яніння. 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Конякін М. С., 05.01.2021 подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується із оскаржуваною постановою і вважає її незаконною та необґрунтованою, тому просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у цій справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, порушено норми ст. 252 КУпАП.
Зокрема вказує, що в судовому засіданні він провину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, пояснив, що наркотичні речовини він не вживав, у той день його зупинили працівники поліції, перевірили документи. Причину зупинки не пояснили. Поліцейські його запідозрили у вживанні наркотиків, він заперечував такий факт. Тоді його повезли до Тростянецької ЦРЛ для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, на місці зупинки огляд не проводився. Він завжди хвилюється під час спілкування з працівниками поліції, можливо через його хвилювання поліцейські зробили висновок, що він вживав наркотичні речовини. Видимих ознак наркотичного сп`яніння у нього не було. Наркотичні речовини він не вживав. У лікарні він здав сечу, в яку лікар занурила тест та повідомила що цей тест показав позитивний результат, про що склала відповідний висновок. На підставі вказаного висновку працівник поліції склав протокол. Його пояснення у протоколі написані за вказівкою працівників поліції, так як останні пояснили що так буде краще. 
В зв`язку з тим, що він заперечував факт вживання наркотичних препаратів, а також враховуючи той факт, що в висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2020 присутній ряд неточностей, сторона захисту просила суд призначити повторну експертизу зразків сечі відібраних у ОСОБА_1 02.10.2020. Суд погодився з твердженням захисника та призначив додаткову експертизу. Однак, згідно з листом експерта, експертизу провести неможливо.
Посилаючись на вимоги ст. 266 вказує на те, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього такого стану, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі. Проте зазначені вимоги поліцейським не виконані на місці зупинки транспортного засобу огляд не проводився. Матеріали справи не містять відомості про відмову ОСОБА_1  пройти такий огляд на місці зупинки, що було б підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я. В матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, де були зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735. Тест за допомогою якого проводилося дослідження, а саме «Wondfo» є попереднім дослідженням та за певних обставин може бути неточним. Заключний діагноз повинен бути встановлений лікарем після всіх клінічних та лабораторних досліджень. Лабораторні дослідження повинні встановити кількісне визначення вмісту наркотичного засобу та якого саме наркотичного засобу у сечі ОСОБА_1 , що є базовим критерієм встановлення як самого факту так і ступеню сп`яніння ОСОБА_1 . Лікар не проводив лабораторного дослідження сечі. Зазначає, що внаслідок порушення інструкції стало неможливе проведення експертизи. Вказує на те, що висновок Тростянецької ЦРЛ від 02.10.2020 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння складений з порушенням вимог Інструкції, тому він є недійсним. Суд в порушення зазначених вимог закону, не вказує в оскаржуваній постанові на те чи зазначений тест відноситься до вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності. Навіть той факт, що біологічний зразок не зберігався належним чином свідчить про порушення Інструкції. При чому експерт відмовився проводити експертизу із зазначеним зразком, а суд першої інстанції дійшов висновку, що результат тесту є належним та допустимим доказом. Тому захист вважає, що відсутні докази, які б з достовірністю свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, тому в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Конякіна М. С., які підтримали подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
За змістом частин 3, 4 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Суд відхиляє доводи захисника Конякіна М. С. про те, що ОСОБА_1 мав бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, проте поліціанти змусили його пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідного зауваження ОСОБА_1 про бажання проходження огляду на місці зупинки.
Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Висновок КНП «Тростянецька ЦРЛ» № 225 від 02.10.2020 складений на відповідному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.
Не спростовує вірні висновки суду першої інстанції висновок експерта № 3505, проведений на підставі постанови судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.12.2020 про призначення в справі судово-медичної токсикологічної експертизи, яка проводилася з 24.12.2020 по 04.01.2021, надійшла до суду 12.01.2021 після ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому, враховуючи зазначене вище, досліджується судом апеляційної інстанції як новий доказ, що відповідає положенням ст. 294 КУпАП.
Згідно висновку № 3505, проведеного відділенням судово-медичної токсикології відділу експертизи речових доказів обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної Ради, при судово-медичній експертизі сечі громадянина ОСОБА_1 , 1992 р.н., виявлено тетрагідроканабінол.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 448130 від 02.10.2020 не містить розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи. Протокол про адміністративне правопорушення складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника. Містить пояснення ОСОБА_1 про те, що він з протоколом згідний.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що його пояснення у протоколі написані за вказівкою працівників поліції, так як останні пояснили що так буде краще, оскільки про вживання канабісу ОСОБА_1 розповів лікарю Тростянецької ЦРЛ, про що остання зазначила в Акті медичного огляду від 02.10.2020, а також вказав в своїх письмових поясненнях (а. с. 5). 
Безпідставними є доводи апелянта про те, що правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не було, оскільки зупинка його транспортного засобу була безпідставною, оскільки зазначене не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні та не спростовує вірні висновки суду першої інстанції в ці частині. 
В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, Суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Конякіним Михайлом Сергійовичем, залишити без задоволення.
Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду                                Ю. Б. Войтко