Ухвала
Іменем України
11 лютого 2021 року
м. Київ
справа №219/13920/17
провадження № 51-5348ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року щодо нього, із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
26 жовтня 2020 року засуджений ОСОБА_4 вперше звернувся із касаційною скаргою на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року щодо нього, яку ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та ухвалою Суду від 08 грудня 2020 року повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
04 січня 2021 року засуджений ОСОБА_4 вдруге звернувся із касаційною скаргою на вказані судові рішення щодо нього, яку ухвалою Суду від 14 січня 2021 року повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки касаційну скаргу було подано після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку. З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що засуджений ОСОБА_4 , який тримається під вартою, 25 серпня 2020 року отримав копію оскаржуваної ухвали Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року під розписку.
02 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_4 втретє звернувся із касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення щодо нього та клопотанням про поновлення строку на їх касаційне скарження. Засуджений просить поновити строк на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які, на його думку, є поважними і просить переглянути вирок та ухвалу щодо нього в касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому виходячи з наступного.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ОСОБА_4 25 серпня 2020 року отримав копію ухвали Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року. Однак із цією касаційною скаргою засуджений звернувся до Суду лише 02 лютого 2021 року (згідно з відміткою Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)»), тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження.
Суть доводів засудженого у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження зводиться до того, що він сподівався на свого захисника, який мав подати касаційну скаргу, але не подав. А також те, що він не мав зв`язку із захисником, а тому фізично не мав змоги своєчасно звернутися з касаційною скаргою, із використанням правової допомоги захисника.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Однак наведені в клопотанні засудженого ОСОБА_4 обставини не перебувають за межами волевиявлення особи, а тому їх не можна визнати поважними, та такими, що об`єктивно перешкоджали засудженому в реалізації його права на касаційне оскарження судових рішень у порядку та строки визначені законом.
Крім того, для вирішення питання про подання касаційної скарги у ОСОБА_4 не було перешкод для отримання юридичної допомоги в порядку Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VІ від 2 червня 2011 року. 
Жодних інших обставин, які об`єктивно унеможливлювали вчинення засудженим згаданої процесуальної дії у передбачений законом строк у клопотанні не міститься. А тому підстав для поновлення йому строку касаційного оскарження вищезазначених судових рішень колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
Також, Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн–членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
З урахуванням наведеного, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню засудженому ОСОБА_4 . 
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку  Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року щодо нього.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                          ОСОБА_3