Постанова
Іменем України
 
24 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 1-50/2000
провадження № 51-3786 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника                                                                           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою захисника про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року щодо  ОСОБА_7 за виключними обставинами.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої  та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року ОСОБА_7 засуджено за п. «б» ст. 93, ч. 2 ст. 17 пунктами «б», «з» ст. 93, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 05 вересня 2000 року зазначений вирок залишено без зміни.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Луганського апеляційного суду із заявою про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року за виключними обставинами.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року захиснику відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції. Крім цього, захисник просить скасувати вирок Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року щодо ОСОБА_7 в частині довічного позбавлення волі та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
На думку сторони захисту, Луганський апеляційний суд, безпідставно відмовив у відкритті провадження за заявою про перегляд вироку за виключними обставинами, залишивши поза увагою те, що в період вчинення ОСОБА_7 злочинів, за які його було засуджено, Кримінальний кодекс України не містив такої санкції як довічне позбавлення волі, а положення санкцій статей, які передбачали такий вид покарання як смертну кару, рішенням Конституційного суду України від 29 грудня 1999 року було визнано неконституційними. Тобто найбільш суворим видом покарання на той час було позбавлення волі на строк 15 років. Враховуючи викладене, вважає, що ОСОБА_7 безпідставно було призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти касаційної скарги захисника.
Захисник просив задовольнити його касаційну скаргу.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Частиною 1 ст. 459 КПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.
За змістом ст. 33 КПК України кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд, в апеляційній інстанції – відповідні апеляційні суди, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, у касаційній інстанції – Верховний Суд.
Відповідно до ч. 5 ст.33 КПК України, кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу, судом, який ухвалив рішення, що переглядається, а з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - Великою Палатою Верховного Суду.
За приписами ч. 1 ст. 466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом за правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
За положеннями вказаного Кодексу розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснюють виключно місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд. Натомість суди апеляційної інстанції здійснюють свої повноваження лише щодо перегляду рішень, постановлених судами першої інстанції, у випадках, передбачених законом.
Як убачається з матеріалів провадження захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав до Луганського апеляційного суду заяву про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року за виключними обставинами з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України.
Луганський обласний суд, ухвалюючи вирок від 22 травня 2000 року щодо ОСОБА_7 та інших, діяв на той час як суд першої інстанції в силу повноважень, передбачених        Кримінально-процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.
У зв`язку з прийняттям у 2012 році нової редакції Кримінального процесуального кодексу України, апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості здійснювати кримінальне провадження про перегляд вироків за нововиявленими або виключними обставинами, постановленими цими судами раніше як судами першої інстанції.
Тому відповідно до положень ч. 1 ст. 463 КПК України розгляд заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року за виключними обставинами з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України, повинен відбуватись у відповідному суді першої інстанції за місцем вчинення злочину.
Отже, вирішення Луганським апеляційним судом на підставі положень КПК України в редакції 2012 року питань, пов`язаних із переглядом за виключними обставинами з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України, вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року, постановленого ним у порядку КПК України (1960 року) як судом першої інстанції, суперечить правилам інстанційної підсудності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, а також на підставі ч. 2 ст. 433 КПК України, колегія суддів Верховного Суду вважає необхідним, скасувавши оскаржувану ухвалу, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, направивши заяву захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року за виключними обставинами до Луганського апеляційного суду для визначення підсудності її розгляду відповідно до вимог ст. 32 КПК України.
Такі висновки узгоджуються з позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 17 травня 2018 року (справа № 1-28/2009, провадження № 51-336км18) та від 27 лютого 2019 року (справа № 791/130/17, провадження № 51-1852км18).
З урахуванням того, що ухвала апеляційного суду скасовується у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, доводи касаційної скарги щодо обґрунтованості заяви мають отримати відповідну оцінку під час розгляду такої заяви по суті належним судом першої інстанції.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою захисника про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року щодо  ОСОБА_7 за виключними обставинами, скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції, направивши заяву до Луганського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності щодо її розгляду. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                        ОСОБА_3