ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/4139/20                                 Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження № 33/807/139/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
16 лютого 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Штенгелова О.В. за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого адвокатом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 29 жовтня 2020 року о 00 год. 33 хв. в м. Запоріжжі по пр. Соборний біля буд. 102, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування відсторонений, шляхом передання керування тверезому водію, про повторність попереджений.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що справа у суді першої інстанції була розглянута у його відсутність, жодних повідомлень про місце, дату та час розгляду справи на його адресу не надходило, як і відомостей на мобільний телефон. Такими діями суд першої інстанції обмежив його у праві, що гарантоване нормами КУпАП, бути присутнім під час розгляду справи, надавати відповідні пояснення, а також користуватися іншими правами, визначеними КУпАП. 
Крім того зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння був присутній лише один свідок, що зафіксовано відеозаписом. 
Також, вказує, що суд першої інстанції не допитав та не з`ясував дійсні обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення. Участь двох свідків при складанні адміністративного матеріалу відносно апелянта встановлена судом лише виходячи з наявності у матеріалах справи двох письмових пояснень, тоді як наявним відеозаписом підтверджується відомості клопотання про присутність лише одного свідка під час складання адміністративного матеріалу. 
Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.
16 лютого 2021 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт додатково зазначив, що під час розгляду справи його не було запрошено на жодне із проведених судових засідань, а його захисника не повідомлено про час і місце судового засідання, яке відбулось в день винесення постанови 19 січня 2021 року, про що свідчить відсутність повісток і судових викликів в матеріалах справи. 
Крім того вказує, що суд першої інстанції не вжив заходів для повного і всебічного розгляду обставин, а доводи сторони захисту з приводу того, що під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення були відсутні два свідка проігноровані. Матеріали справи містять лише телефонограму секретаря судового засідання від 29.12.2020 року про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_2 , а також доповідну записку секретаря суду про те, що нею в телефонній розмові з`ясовано, що свідок ОСОБА_2 на день судового засідання перебуває у м. Миколаїві і з`явитися не може. 
Також ОСОБА_1 зауважує, що секретар судового засідання у доповідній записці зазначила, що свідок ОСОБА_2 повідомив їй, що був свідком складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, не зважаючи на те, що такий свідок міг повідомити важливі для справи обставини, судом у справі не викликався і в судовому засіданні не допитувався. 
Крім того, зазначає, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей про виклик у судове засідання іншого свідка – ОСОБА_3 , який також був вказаний як особа, яка, нібито приймала участь при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно нього. Заходів для його допиту судом не вживалося, не зважаючи на подане клопотання. 
Апелянт вказує, що ані протокол від 29.10.2020 року серії ДПР 18 №271528, ані судове рішення суду першої інстанції не містять зазначення моделі, серії або номеру бодікамери, на яку нібито здійснювалась відеофіксація. Також не вказано прізвище, ім`я та по батькові особи поліцейського, яка здійснювала відеозапис.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ані сам DVD диск із записами, ані пакування не містить жодних відомостей про те, що запис здійснювався в органах Національної поліції (немає маркування, відомостей про час і місце зйомки, технічних засобів, які використовувались при його записі, не містить печатки, підписів жодної уповноваженої посадової особи національної поліції). 
Вказує, що у суду першої інстанції не було об`єктивної можливості ідентифікувати спеціальний технічний захід, а також встановити, чи відповідає він вимогам п. 6 Наказу Міністерства Внутрішніх справ і Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 №1452/735 відповідно до якого огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Також апелянт зазначає, що на DVD диску, долученого до матеріалів адміністративного провадження міститься не менше ніж 5 окремих відеозаписів, здійснених як мінімум з двох різних камер. Зазначений факт вказує на порушення невстановленими патрульними поліцейськими вимог п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видач, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджених Департаментом патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100, де встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно, а тому такий відеозапис не можна вважати належним доказом у справі. 
Крім того вказує, що в порушення вимог п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан його сп`яніння проводився за відсутності двох свідків. 
Апелянт зауважує, що в порушення вимог п. 1 зазначеної Інструкції поліцейським не було пред`явлено на вимогу водія сертифікати відповідності та свідоцтво на повірку робочого засобу вимірювальної техніки – ALKOTEST DRAGER 6820.
Також ОСОБА_1 вказує, що сам процес складання акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів, протоколу і направлення на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з наданням психіатричної допомоги» 29.10.2020 року жодним технічним засобом не зафіксовано. 
Крім того, апелянт зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції від 19.01.2021 року безпідставно зазначено, що його від керування відсторонено шляхом передання керування тверезому водію, у зв`язку із тим, що співробітники Національної поліції не зупиняли автомобіль під його керуванням, а вже після зупинки автомобіля у дворі будинку за місцем його мешкання підійшли до вже стоячого на місці стоянки автомобіля, будь які дані про передачу автомобіля іншому водію у справі відсутні. 
Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та доповнення до неї, просив її задовольнити. Зазначив, що його права на захист було обмежено. Від явки до суду не ухилявся, адвокат повідомляв про неможливість прибуття до суду. Крім того вказав, що його клопотання про виклик свідка, який був відсутній під час складання протоколу не задоволено. Також зауважив, що докази, які містяться в матеріалах справи є недопустимими та недостатніми, бодікамери не ідентифіковано. Зазначив, що його відмова від проходження огляду була обумовлена тим, що він не перебував в стані сп`яніння, він приїхав, припаркував свій автомобіль, потім підійшли до нього поліцейські та стали звинувачувати в порушенні інших вимог Правил дорожнього руху, після чого склали протокол за ст. 130 КУпАП. Також вказав, що від проходження на стан сп`яніння за допомогою Драгер відмовився, оскільки він не мав сертифікату, а в спеціалізований заклад не поїхав, оскільки не було другого свідка. Пояснив, що йому відомі вимоги п. 2.5 ПДР, проте процедура проходження огляду на стан сп`яніння була порушена, оскільки сертифікатів на його вимогу надано не було. Крім того зауважив, що поліцейський був в захисній масці, а тому почути запах алкоголю не міг. 
Захисник – адвокат Штенгелов О.В. підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та доповнення до неї. Зазначив, що суди повинні розглядати справи неформально, всі сумніви судом повинні бути оцінені на користь особи. 
Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271528 від 29 жовтня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року о 00 год. 33 хв. в м. Запоріжжя, пр. Соборний, 102 керував транспортним засобом NYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координація рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом передачі тверезому водію (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Drager Alkotest 6820 у присутності двох свідків (а.с. 6-7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 29 жовтня 2020 року, відповідно до якого огляд не проводився за допомогою спеціальних технічних засобів у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від такого проходження (а.с. 8); письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що останні були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою засобу «Драгер» (на місці зупинки транспортного засобу) та у медичному закладі (а.с. 6-7); письмовим рапортом інспектора УПП в Запорізькій області М. Ракова, відповідно до якого, під час чергування, рухаючись по пр. Соборному та на перехресті з вул. Запорізька, зупинившись на червоний сигнал світлофору побачили, що з вул. Запорізька виїхав транспортний засіб HYUNDAY ACCENT, державний номер НОМЕР_1 , який не вказав світловим покажчиком повороту свій напрямок руху, а також не працювала підсвітка заднього державного номеру. Даний транспортний засіб було зупинено у дворі будинку №102 по пр. Соборний. Водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (ризький запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координація рухів). В присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол ДПР18 №271528 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанову ЕАМ №3353147 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 11), оглянутим судом відеозаписом правопорушення (а.с. 12).
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.
З приводу доводів про обмеження прав апелянта бути присутнім під час розгляду справи та надавати пояснення, то слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції ОСОБА_1 неодноразово надсилались повістки із викликом до судових засідань, призначених на 23 листопада 2020 року та 23 грудня 2020 року щодо розгляду складеного відносно нього протоколу, за адресою, вказаною в ньому – АДРЕСА_1 , і вони були повернуті до суду з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 16, 33). 
Також слід зауважити, що в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, ОСОБА_1 зазначає адресу, яка безпосередньо і була вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на яку і надсилались судові повістки про повідомлення щодо розгляду справи у суді першої інстанції.
Крім того, захисником ОСОБА_1 – адвокатом Штенгеловим О.В. неодноразово були подані до суду першої інстанції заяви та клопотання, зокрема, про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2020 року (а.с. 18), про відкладення розгляду справи на судові засідання, які були призначені 23 листопада 2020 року, 7 грудня 2020 року, 23 грудня 2020 року (а.с. 21, 24-25, 28) та про закриття провадження по справі від 28 грудня 2020 року (а.с. 35-37). 
Також згідно розписок, адвокат Штенгелов О.В. був повідомлений про судові засідання, які були призначені судом першої інстанції на 7 грудня 2020 року та 15 січня 2021 року (а.с. 23 та 38). 
Відтак, вищевказані факти свідчать про обізнаність ОСОБА_1 та його захисника, який безпосередньо представляє та діє в інтересах апелянта про розгляд вказаного протоколу про адміністративне правопорушення у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.
До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права апелянта, передбачені ст. 268 КУпАП, не порушені. 
Також твердження апелянта щодо відсутності свідків під час складання протоколу про адміністративні правопорушення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 9-10). Крім того, вказані свідки зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на присутність їх під час складення такого протоколу та засвідчується їх підписами (а.с. 2). 
Також не заслуговують на увагу доводи про те, що судом першої інстанції не було допитано та не викликано свідка ОСОБА_2 .
Так, як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції застосував всі передбачені законом заходи для виклику та допиту такого свідка, про що свідчить повернутий конверт із відміткою поштового відділення «за відсутністю адресата» (а.с. 42-43). Крім того, як вбачається із доповідної записки секретаря судового засідання Жовтневого районного суду м. Запоріжжя вказаний свідок перебуває у відрядженні у м. Херсоні (а.с. 40). 
При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку неповнота судового розгляду справи, яка за доводами апеляційної скарги, полягає у недопиті свідків відсутня, оскільки по-перше до жодного з призначених судом судових засідань а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник не прибули, і відповідно не виявили наміру провести допит свідків в їх присутності, а по-друге зміст письмових показань свідків, доданих до протоколу повністю узгоджується із доданим до нього відеозаписом події. 
Крім того письмові пояснення свідків відповідно до вимог ст. 251 КУпАП також є доказами, які були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
З відеозапису під назвою «20201029083652000056» вбачається, що крім поліцейського, якій здійснює відеофіксацію та ОСОБА_1 на місці події присутні інші особи, в присутності яких поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або у спеціалізованому медичному закладі. Також з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує присутності двох свідків, сертифікатів на спеціальний засіб не вимагає, після роз`яснення обов`язку пройти огляд та наслідків відмови від його проходження, пройти такий огляд відмовився як на місці зупинки, так і в спеціалізованому медичному закладі. Єдиною причиною відмови від проходження огляду ОСОБА_1 вказує те, що він приїхав до дому. 
Також з вказаного відеозапису вбачається, що розпочатий він 29.10.2020 року о 00.52 годині за завершений о 00.54 годині. 
Вказаний відеозапис є безперервний та ним повністю зафіксовано процедуру запропонування поліцейським проходження огляду та відмови ОСОБА_1 від нього. 
Твердження апелянта про те, що протокол та рішення суду першої інстанції не містить ідентифікації бодікамери також є не слушними, оскільки відсутність таких даних не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відомості, що містяться на відеозаписах підтверджуються даними, викладеними у протоколі та іншими доказами по справі, а тому сумнівів у їх достовірності у суду не виникає. 
Крім того, як вбачається із рапорту інспектора УПП в Запорізькій області М.Ракова обставини події, які відбувалися 29 жовтня 2020 року щодо складання в тому числі протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП були зафіксовані на бодікамеру №191, що є її ідентифікацією (а.с. 11). 
Твердження апелянта про не надання поліцейським сертифікату відповідності та свідоцтва на повірку робочого засобу вимірювальної техніки – ALKOTEST DRAGER 6820 є також безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Тобто із аналізу вищевказаних вимог Інструкції слідує, що надання на вимогу особи, яка підлягає огляду відповідних документів щодо застосування спеціального технічного засобу здійснюється у разі проходження особою огляду на стан сп`яніння. 
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому і надання вищезазначених документів не потребувалось, а відтак і ідентифікація спеціального технічного засобу судом першої інстанції не перевірялась через відсутність такої необхідності. 
Крім того, з відеозапису та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював вимогу щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Доводи щодо відсутності фіксування складання самого акту огляду на стан сп`яніння, протоколу і направлення на огляд до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» також є безпідставними, оскільки Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, цього не вимагає. 
Інші доводи апеляційної скарги не підставою для скасування судового рішення та не спростовують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/4139/20