П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6192/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року по справі № 420/6192/19 за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення №655-VІІ від 04.06.2019р., -

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Нерубайської сільської ради щодо ненадання запитуваної інформації; 
- визнати протиправними та скасувати рішення Нерубайської сільської ради №655-VІІ від 04.06.2019 року та №697-VІІ від 22.08.2019 року;
- стягнути з Нерубайської сільської ради кошти в сумі 20000 грн. на відшкодуваня шкоди, заподіяної бездіяльністю.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2020р. по справі №420/6192/19 закрито провадження у справі за адміністративний позов ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення №655-VІІ від 04.06.2019 року.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020р. у справі №420/6192/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено. 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року - скасовано.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Нерубайської сільської ради №655-VІІ від 04.06.2019 року направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
14.07.2020р. вказана справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду. У позовній заяві ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправними дії Нерубайської сільської ради щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. по справі №420/5228/18; визнати протиправним та скасувати рішення Нерубайської сільської ради №655-VІІ від 04.06.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що Нерубайською сільською радою повторно протиправно відмовлено у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки (рішення №655-VІІ від 04.06.2019 року), що свідчить про відсутність у відповідача наміру прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду, викладеної у справі №420/5228/18. При цьому, позивач стверджує про надання до органу місцевого самоврядування графічного зображення із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки на території с.Нерубайське, Біляївського району, Одеської області.
Відповідач – Нерубайська сільська рада  з позовними вимогами не погоджувалась з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. по справі №420/5228/18 Нерубайську сільську раду зобов`язано вирішити питання про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області та надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки. У зв`язку з чим, та з метою виконання рішення суду, на сесії Нерубайської сільської ради розглянуто питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1 гектара, за наслідками якого прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку з огляду на невідповідність графічного зображення розташування земельної ділянки генеральному плану с.Нерубайське, Біляївського району, Одеської області.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2020р. провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Нерубайської сільської ради щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. по справі №420/5228/18 – закрито.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2020р. у справі №420/6192/19 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради №655-VІІ від 04.06.2019 року.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що бажана земельна ділянка перебуває в межах Біляївського району, КОАТУУ:     НОМЕР_1 , Зона:    02, Квартал:    001. За співставленням вказаної ділянки із викопіюванням із Генерального плану населеного пункту (село Нерубайське) убачається, що частина вказаної ділянки відноситься до території громадської забудови, тобто відповідає призначенню, із яким позивач має намір використовувати бажану територію.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права, а відтак відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що положення ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України не виключають обов`язку органу місцевого самоврядування обґрунтувати, у чому саме полягає невідповідність запитуваної земельної ділянки генеральному плану. Однак, вказана норма не зобов`язує орган місцевого самоврядування у своєму рішенні надавати роз`яснення в чому саме є невідповідність земельної ділянки генеральному плану населеного пункту. У випадку, якщо позивачу не було зрозуміло обставин, на які посилається Нерубайська сільська рада у спірному рішенні №655-VІІ від 04.06.2019 року, останній мав право звернутися з клопотанням щодо надання роз`яснень. Також, відповідач наголошує на тому, що з наданого до Одеського окружного адміністративного суду викопіювання згідно Генерального плану населеного пункту (село Нерубайське) Нерубайської сільської ради земельна ділянка, яка вказана у клопотанні ОСОБА_1 від 14 січня 2018 року, враховуючи умовні позначення, за цільовим призначенням належить до території зелених насаджень спецпризначення та території громадської забудови. Отже, Одеським окружним адміністративним судом помилково визначено, що дана земельна ділянка може бути використана для будівництва та обслуговування житлового будинку. До того ж, частина спірної земельної ділянки належить до охоронної зони та санітарно-захисної зони, у зв`язку з чим використовувати її за призначенням громадської забудови, або ж для будівництва та обслуговування житлового будинку не є можливим. Крім того, 26.04.2011 року Нерубайською сільською радою прийнято рішення №136-VІ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,4445 га у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 . Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 10.03.2020 року ОСОБА_3 зареєструвала право приватної власності на дану земельну ділянку.
Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що скаржником не доведено неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Також, на думку позивача, відповідно до Закону України №497-VІІІ від 02.06.2015р. рішення Нерубайської сільської ради №136-VІ від 26.04.2011р. про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,4445га у власність втратило чинність 02.06.2017р.
Згідно із відповіддю на відзив зазначені в апеляційній скарзі документи Нерубайською сільською радою до суду першої інстанції не були надані у зв`язку з тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні введено обмеження щодо відвідування державних установ та об`єктів загального користування. Крім того, позивачем не надано жодних пояснень стосовно неправомірності спірного рішення, зокрема, що вказана у клопотанні про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки від 14.01.2018р. земельна ділянка дійсно за Генеральним планом села Нерубайське за своїм призначенням відноситься до території громадської забудови та не може бути використана як земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку.
В силу приписів пункту 1 частини 1  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегію суддів установлено, що 14.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Нерубайської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. До вказаного клопотання надано викопіювання з кадастрового реєстру бажаного місця розташування земельної ділянки.
Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №496-VII від 26.06.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно ст.118 Земельного кодексу України, а саме: не зазначено місце розташування земельної ділянки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року по справі № 420/5228/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №496-VII від 26.06.2018 року, в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1 гектари на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року по справі №420/5228/18 Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області прийнято рішення №655-VІІ від 04.06.2019р., яким відмовлено ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області у зв`язку з не відповідністю графічного зображення розташування земельної ділянки генеральному плану с. Нерубайське Біляївського району Одеської області.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до частини 6 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
При цьому, чинним законодавством не передбачено право органу місцевого самоврядування відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
Як установлено колегією суддів та не спростовано скаржником, ОСОБА_1 до клопотання від 14.01.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додано викопіювання з кадастрового реєстру бажаного місця розташування земельної ділянки, яке, на думку апеляційного суду, є належним документом із відображенням інформації, що дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості.
Судом з`ясовано, що відповідно до викопіювання згідно генерального плану населеного пункту (село Нерубайське) Нерубайської сільської ради, за підписом голови сільської ради ОСОБА_4 частина спірної земельної ділянки відноситься до території громадської забудови, тобто відповідає призначенню, із яким ОСОБА_1 має намір використовувати бажану територію.
Судом апеляційної інстанції установлено, що земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землеустрою відносно якої ОСОБА_1 звернувся до органу місцевого самоврядування, перебуває в межах Біляївського району, КОАТУУ:    5121084200, Зона:    02, Квартал:    001. 
Таким чином, з урахуванням того, що положення статті 118 Земельного кодексу України не містять будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки, колегія суддів погоджується з висновком окружним адміністративним щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення Нерубайської сільської ради №655-VІІ від 04.06.2019 року.
При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими твердження відповідача відносно того, що згідно Генерального плану населеного пункту (село Нерубайське) Нерубайської сільської ради земельна ділянка, враховуючи умовні позначення, за цільовим призначенням належить до території зелених насаджень спецпризначення та території громадської забудови, оскільки як вірно установлено судом першої інстанції частина спірної земельної ділянки відноситься до території громадської забудови.
Не є юридично спроможними, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, також посилання відповідача на те, що рішенням Нерубайської сільської ради від 26.04.2011 року №136-VІ надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,4445 га у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 , яка 10.03.2020 року зареєструвала право приватної власності на дану земельну ділянку, оскільки орган місцевого самоврядування не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
При цьому, Нерубайською сільською радою не доведено вжиття всіх можливих заходів з метою отримання вищеозначених доказів до прийняття оскаржуваного рішення, однак не отримання їх з незалежних від відповідача причин.
Між тим, на думку колегії суддів, є необґрунтованими посилання Нерубайської сільської ради на те, що неможливість надання вищевказаних доказів зумовлена дією на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оскільки між дією карантинних обмежень та неспроможністю відповідача подати докази має бути причинний зв`язок. Натомість, органом місцевого самоврядування не вказано на наявність об`єктивної неможливості наданні доказів, пов`язаної з дією карантинних заходів.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року по справі № 420/6192/19 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії   судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Єщенко О.В.