УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/3588/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/3588/14-ц за заявами ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, постановлену 10 грудня 2019 року суддею Лєдньовим Д.М. у м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявами про заміну сторони у виконавчих провадженнях (т. 1 а.с. 108-110, 140-142), посилаючись на те, що заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2014 року у справі № 295/3588/14-ц стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» (далі – ПАТ «Банк Національний кредит», Банк) заборгованість за договором про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року № 10/07, що утворилася станом на 22 жовтня 2013 року, в розмірі 92706,25 грн, з яких: 42407,95 грн – тіло кредиту, 34527,58 грн – проценти, 3008,37 грн – пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 4382,12 грн – пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом, 1638,27 грн – 3 % річних від простроченої суми кредиту, 2394,85 грн – 3 % річних від простроченої суми процентів зі сплати кредиту, 1726,80 грн – індекс інфляції за час прострочення сплати кредиту, 2620,31 грн – індекс інфляції за час прострочення сплати процентів за кредитом. Постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі – Корольовський ВДВС м.Житомира) від 09 липня 2014 року було відкрите виконавче провадження №43931280 за виконавчим листом №295/3588/14-ц, виданим щодо боржника ОСОБА_3 , а постановою Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі – Богунський ВДВС м.Житомира) від 04 серпня 2014 року було відкрите виконавче провадження №44235694 за виконавчим листом №295/3588/14-ц, виданим щодо боржника ОСОБА_4 04 липня 2019 року відбулися відкритті електронні торги (аукціон) з продажу майна ПАТ «Банк Національний кредит» – кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за 17 кредитними договорами, забезпеченими іпотекою, в тому числі за договором про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року №10/07 (позичальник – ОСОБА_3 ) та договором поруки від 29 травня 2007 року №10/07-1 (поручитель – ОСОБА_4 ). Переможцем аукціону став він, придбавши кредитний портфель за 2885394,59 грн. 19 липня 2019 року між ним та ПАТ «Банк Національний кредит», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Волков О.Ю., було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким права вимоги за договором про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року та за договором поруки від 29 травня 2007 року перейшли до нього як нового кредитора. Враховуючи викладене,  ОСОБА_2 просив здійснити заміну стягувача у виконавчих провадженнях – ПАТ «Банк Національний кредит» на нього як правонаступника.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчих проваджень.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача.
На думку заявника, висновок суду про відсутність підстав для заміни сторони у виконавчих провадженнях є помилковим. 
Зауважив, що ОСОБА_2 за Договором про відступлення прав вимог, який за своїми характеристиками є договором цесії, не набував права на здійснення фінансових операцій за кредитним договором по відношенню до боржників, ним придбано лише право вимоги повернення боргу за кредитним договором та договором поруки, що не потребує наявності у заявника статусу банку або іншої фінансової установи.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Шульги А.В. залишено без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 10 грудня 2019 року – без змін.
Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Шульги А.В. про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено. Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Шульги А.В. задоволено частково. Постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Під час нового розгляду справи представник ОСОБА_3 – ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги не визнав, просив залишити її без задоволення. 
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2014 року у справі № 295/3588/14-ц позов ПАТ «Банк Національний кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року № 10/07, що утворилася станом на 22 жовтня 2013 року, в розмірі 92706,25 грн, з яких: 42407,95 грн – тіло кредиту, 34527,58грн – проценти, 3008,37 грн – пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 4382,12 грн – пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом, 1638,27 грн – 3 % річних від простроченої суми кредиту, 2394,85 грн – 3 % річних від простроченої суми процентів зі сплати кредиту, 1726,80 грн – індекс інфляції за час прострочення сплати кредиту, 2620,31 грн – індекс інфляції за час прострочення сплати процентів за кредитом.
У провадженні Корольовського ВДВС м.Житомира перебуває виконавче провадження № 43931280 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_3 , а у провадженні Богунського ВДВС м.Житомира – виконавче провадження № 44235694 з примусового виконання виконавчого листа, виданого щодо боржника ОСОБА_4               
19 липня 2019 року між ПАТ «Банк Національний кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким банк відступив шляхом продажу новому кредитору ( ОСОБА_2 ), а новий кредитор набув в обсязі та на умовах, визначених цим договором, належні банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, за кредитними договорами та договорами застави/поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
У Додатку № 1 до вказаного договору міститься перелік правочинів, за якими відбулося відступлення права вимоги, зокрема: договір про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року № 10/07 (позичальник  ОСОБА_3 ) та договір поруки від 29 травня 2007 року № 10/07-1 (поручитель ОСОБА_4 ).
Пунктом 2.2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги передбачено, що до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора за основними договорами (17 кредитних договорів) та договорами забезпечення (11 договорів), включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами та договорами забезпечення, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договорами страхування, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.
Згідно з пунктом 4.1 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги сторони домовилися, що за відступлені права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує первісному кредиторові грошові кошти у розмірі 2885394,59 грн. Зазначена сума сплачена новим кредитором банку в повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором. Пунктом 6.5 договору передбачено, що він набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтиском печатки банку.
Станом на 19 липня 2019 року, тобто на момент відступлення права вимоги, заборгованість позичальників перед первісним кредитором згідно з умовами кредитних договорів становила 106243860,11 грн, з яких 367088,71 грн – заборгованість за договором про іпотечний кредит від 29 травня 2007 року № 10/07, укладеним між ПАТ «Банк Національний кредит» та ОСОБА_3 (пункт 9 Додатку № 1 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги).
Відмовляючи в задоволенні заяв  ОСОБА_2  про заміну сторони у виконавчих провадженнях, суд дійшов висновку про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор – банк або інша фінансова установа. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду. 
Так, відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Зазначена норма кореспондується з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.
Заміна кредитора можливе поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.
При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, а її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 46 Закону  України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI),  в редакції, чинній на час укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, з дня початку процедури ліквідації банку укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.
Згідно з частинами шостою, сьомою ст. 51 цього Закону майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.
Пунктом 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, яке є спеціальним нормативним актом, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури (в редакції, яка діяла до 21 листопада 2016 року), було унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).
Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 листопада 2016 року № 2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» у пункті 5.11 глави 5 розділу цього Положення виключені слова «між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок)».
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 є переможцем електронних торгів відповідно до протоколу електронного аукціону від 04 липня 2019 року № UA-EA-2019-06-11-000047-b, власником активів у якому зазначено ПАТ «Банк Національний кредит» (т.1 а.с. 151-152).
Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги укладено між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Національний кредит», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Волков О.Ю. (на підставі Закону № 4452-VI), з урахуванням визнання  ОСОБА_2 переможцем відкритих торгів (аукціону) з придбання майна (кредитного портфелю, що складається з прав вимог за 17-тьма кредитними договорами, у тому числі за договором про іпотечний кредит №10/07 від 29.05.2007, позичальником за яким є ОСОБА_3 , та за договором поруки №10/07-1 від 29.05.2007, поручителем за яким є ОСОБА_4 ) неплатоспроможного банку (протокол електронного аукціону від 04 липня 2019 року № UA-EA-2019-06-11-000047-b), (т.1 а.с.153-160). Тому норми Закону № 4452-VI та прийняті на його виконання нормативно-правові акти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які не містять заборони щодо придбання фізичними особами майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, є пріоритетними щодо інших нормативних актів України.
Як свідчать умови договору (п.4.1, п.6.5) та наданий представником ОСОБА_2 – ОСОБА_1 дублікат квитанції №0.0.1411258727.1 від 17.07.2019 (т.2 а.с.186) ОСОБА_2 здійснена повна оплата за вищевказаним договором відступлення.
Договір про відступлення прав вимоги від 19.07.2019 не оспорювався та недійсним не визнавався.
Отже, на підставі цього договору у ОСОБА_2 виникло право вимагати виконання зобов`язань в розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, як це міг роботи первісний кредитор. 
Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчих провадженнях.
З огляду на викладені обставини, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення заяв ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення заяв ОСОБА_2 .
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» (код ЄДРПОУ 20057663) у виконавчому провадженні № 44235694 (боржник – ОСОБА_4 ), щодо виконання заочного рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2014 року у справі №295/3588/14-ц, його правонаступником – ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» (код ЄДРПОУ 20057663) у виконавчому провадженні № 43931280 (боржник – ОСОБА_3 ), щодо виконання заочного рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2014 року у справі №295/3588/14-ц, його правонаступником – ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий    Судді

Повний текст постанови складений 08 лютого 2021 року.