Справа № 442/2458/19                        Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/2384/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2021 року м.Львів 

 Справа 442/2458/19
 Провадження № 22ц/811/2384/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_2 
на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі 21 липня 2020 року у складі судді Курус Р.І.,
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»» до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про відшкодування шкоди; позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Уніка»», ОСОБА_3 , з участю третьої особи: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про визначення ступеня вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди,-        
        
встановив:        
7 листопада 2019 року ПАТ СК «Уніка»» звернулося з цим позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що 27 квітня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування №014037/4610/0000273, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 19 серпня 2018 року сталася ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Опель», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року ДТП відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України. Відповідно до висновку № 68 від 18 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту та матеріальний збиток складає 470 285, 61 грн. Згідно рахунків №00714 від 30 серпня 2018 року ТОВ «Ніко Захід», № 00908 від 19 вересня 2018 року та № 01260 від 13 грудня 2018 року ТОВ «Ніко Захід Моторс», вартість ремонту становить 476 104,29 грн. Відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акту, виплатило страхове відшкодування у розмірі 476 104,29 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 047655, 047650 та № 073601), набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Стверджує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта»», згідно полісу АМ/7486389, (страхова сума 100 000 грн.; франшиза 1 000 грн.). Згідно Єдиної бази МТСБУ та розширеної довідки ДАІ - ПАТ «НАСК «Оранта»», відшкодувала їм в межах ліміту страхове відшкодування за полісом АМ/7486389. Таким чином, не відшкодованою залишилась сума 377 104,29 грн. Просить позов задовольнити.
8 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Уніка»», з участю третьої особи – ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про визначення ступеня вини кожного з учасників ДТП. В обґрунтування позову посилається на те, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Вважає, що ступінь його вини у вчиненні даної ДТП становить 20%, а ступінь вини ОСОБА_3 становить – 80%. Просить позов задовольнити.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2020 року задоволено позов ПАТ «Страхова компанія «Уніка».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Уніка»» 377 104, 29 грн. шкоди та 5 656,56 грн. судових витрат.
В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволення позову ПАТ «СК «Уніка»», його позов задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
Встановлено, що 27 квітня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_4 , укладено договір добровільного страхування №014037/4610/0000273, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
19 серпня 2018 року сталася ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Опель», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року до настання ДТП призвело порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.
Згідно висновку судового експерта № 68 від 18 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та матеріальний збиток складає 470 285,61грн. 
Згідно рахунків №00714 від 30 серпня 2018 року ТОВ «Ніко-Захід», № 00908 від 19 вересня 2018 року та № 01260 від 13 грудня 2018 року ТОВ «Ніко Захід Моторс», вартість ремонту вказаного автомобіля становить 476 104,29грн. 
Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування» від 7 березня 1996 року та загальними нормами цивільного права.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 цього Закону визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.
Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.
Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.
Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.
Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Встановлено, що винною особою у настанні ДТП є ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 , який керував іншим транспортним засобом, причетним до ДТП, до адміністративної відповідальності щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 вересня 2018 року, не притягувався, чого не заперечують сторони.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому правило презумпції невинуватості одержує пряме втілення в нормах інших галузей права, зокрема щодо адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Отже, особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
На підтвердження висновків суду першої інстанції щодо вини водія ОСОБА_2 у зіткненні автомобілів не може бути взятий висновок експертизи, долучений до матеріалів справи в апеляційному суді.
Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються. Відповідач не обґрунтував неможливість подання доказів у визначений законом строк х причин, що не залежали від нього. 
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 є відповідальним за завданні збитки. До позивача у порядку суброгації переходить право вимоги до відповідача, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.
У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «Уніка» на підставі страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 476 104,29 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 047655, 047650 та № 073601). Цим набуло права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року, стаття 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Встановлено, що ПрАТ «СК Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 476 104,29 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок «Ніко Захід Моторс ТзОВ», тому до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується Полісом АМ 007486389 (страхова сума - 100000; франшиза – 1000 грн.). 
ПрАТ «СК Уніка» посилається на те, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодовано страхове відшкодування в межах ліміту за полісом АМ 007486389 в сумі 99 000 грн., не відшкодованими залишилось – 377 104, 29 грн. 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
ОСОБА_2 посилається на наявність вини ОСОБА_3 у ДТП. Долучає висновок експерта №15/2/686 від 22 червня 2020 року Львівського науково – дослідного експертно-криміналістичного центру, з якого вбачається, що з технічної точки зору, факт руху автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до зіткнення без гальмування, тобто факт невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п.12.3 чинних ПДР України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даного зіткнення.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. 
Преюдиційні факти – це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Судом встановлено, що винною особою у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та відмову у задоволення позову ОСОБА_2 .
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 2 лютого 2021 року.

Головуючий 
Судді