П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/15079/20	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.
     
      розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року про забезпечення позову по справі за позовом Приватного  підприємства “Ролисфиш” до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про  скасування наказу Міністерства захисту довкілля  та природних ресурсів України  від  03 грудня 2020 року  №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської   експлуатації  водного об`єкта”,-

ВСТАНОВИВ: 

      Приватне  підприємство “Ролисфиш” ( далі – позивач) звернувся з позовом до  Міністерства захисту довкілля  та природних ресурсів України про  скасування  наказу Міністерства захисту довкілля  та природних ресурсів України від  03.12.2020р. №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської  експлуатації  водного об`єкта”.

     04 січня 2021 року  до суду від представника Приватного підприємства “Ролисфиш” надійшла заява про  забезпечення позову  шляхом зупинення дії  наказу Міністерства захисту довкілля  та природних ресурсів України від 03.12.2020р.  №334  “Про  скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта” до набрання законної сили   судовим  рішенням  у  справі.

      В обґрунтування зазначеної заяви про  забезпечення  позову представник позивача зазначив, що вказаним наказом від  03.12.2020р.  №334  відповідач припинив дію (скасував) Режим рибогосподарської експлуатації верхньої частини Дністровського лиману, розташованого в басейні річки Дністер Одеської області, користувачем якого є позивач. Позивач  також наголосив, що якщо дія оскаржуваного наказу відповідача не буде зупинена на час розгляду справи, ефективне поновлення прав позивача буде унеможливлено через те, що за час розгляду справи він не матиме змоги виконувати вимоги Режиму, що, в свою чергу, стане підставою для тимчасового зупинення і подальшого скасування Режиму, а також призведе до зменшення рибопродуктивності частини Дністровського лиману. 

     Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року - заяву про забезпечення позову задоволено.  
     Зупинено дію наказу Міністерства захисту довкілля  та природних   ресурсів України від  03.12.2020р. №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської експлуатації  водного об`єкта” до  набрання  законної   сили   судовим  рішенням   у  справі.

      В апеляційній скарзі, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить  Ухвалу суду від 05 січня 2021 року – скасувати, та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що внаслідок скасування Режиму на Позивача не покладається обов`язків щодо дотримання вимог Режиму та зазначена обставина не позбавляє Позивача обов`язку дотримуватись вимог природоохоронного законодавства. При цьому, наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області № 94 від 05.03.2020 р. анульовано дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на верхню частину Дністровського лиману від 28.12.2019 № 36.4-47/31-19, що позбавляє Позивача можливості дотримуватись вимог Режиму. Також, продовження дії оскаржуваного наказу протягом розгляду спору по суті в суді, не матиме невідворотних наслідків для Позивача. Проте, необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти. Апелянт також зауважив, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 420/15079/20 фактично передчасно вирішено спір, оскільки вимоги заяви про забезпечення позову тотожні позовним вимогам.

     Позивач, ПП “Ролисфиш”, у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України – відмовити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року – залишити без змін. 

     Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких мотивів.

     Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства захисту довкілля  та природних   ресурсів України від  03.12.2020р. №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської експлуатації  водного об`єкта”, до набрання рішення у даній справі законної сили, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу, може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Виконання рішення суду в такому разі може не призвести до фактичного захисту прав та інтересів, за яким звернувся позивач у справі.

    Колегія суддів не погоджується з висновком суду, з огляду на таке. 

     Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями  150,  151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

     Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті, визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

     Положеннями  ст. 150 КАС України  передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

     Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою  статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

     Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

     Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.

      При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

     За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

     Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

     Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

      Колегією суддів встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність дій відповідача чи протиправність рішення, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

     Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

     Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

     У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності дій та рішень відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

    Як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову  була подана в рамках оскарження правомірності наказу Міністерства захисту довкілля та природних  ресурсів України від 03.12.2020р. №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської експлуатації  водного об`єкта”. Таким чином, доводи заявника щодо протиправності оскаржуваного наказу, будуть досліджуватися судом саме під час розгляду справи по суті.

     Таким чином, забезпечення позову шляхом зупинення рішення з питань, які входять до компетенції Міністерства захисту довкілля  та природних   ресурсів України, без наявності беззаперечних доказів протиправності таких дій, на думку колегії суддів, не ґрунтується на завданнях та принципах адміністративного судочинства, закріплених у ст. 2 КАС України, а також не відповідає цілям та завданням інституту забезпечення адміністративного позову. 

     У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Разом з тим, за умови відсутності належних, допустимих та достатніх доказів настання події, яка спричинить порушення прав заявника, посилання на відсутність ефективного захисту його прав, є неспроможними.

     Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

     За змістом частини першої  статті 317 КАС  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

      Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову залишенню без задоволення.

      Керуючись ст.ст.  308, 311, 315, 317, 322, 325, 328  КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
     
      Апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України – задовольнити. 
      
     Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року про забезпечення позову по справі за позовом Приватного  підприємства “Ролисфиш” до  Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про  скасування наказу Міністерства захисту довкілля  та природних ресурсів України  від  03 грудня 2020 року  №334  “Про  скасування  Режиму рибогосподарської експлуатації  водного об`єкта”,- скасувати. 

    Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви представника Приватного підприємства “Ролисфиш” про забезпечення позову - відмовити. 

    Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та  оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Дата складення повного судового рішення 18.02.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.