Ухвала
іменем України 
16 лютого 2021 року
м. Київ
справа №554/7211/19
провадження №51-532ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                ОСОБА_1 ,
суддів                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 – адвоката ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 4 листопада 2020 року, 
встановив:
3а вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мачухи Полтавського району Полтавської області та жителя                      м. Полтави визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК)  до покарання  у виді позбавлення волі на строк                 6 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Як установив суд першої інстанції,  ОСОБА_1 10 травня 2019 року близько 13:50, зустрівшись із залегендованою особою поблизу будинку № 2-б по                     вул. М. Грушевського у м. Полтаві, збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» масою в перерахунку на суху речовину 0, 039 грам у медичному шприці, отримавши за це 400 грн.
13 червня 2019 року близько 14:05, ОСОБА_1 , зустрівшись із залегендованою особою поблизу будинку № 7 по вул. М. Грушевського у м. Полтаві, повторно збув останньому «опій ацетильований» масою в перерахунку на суху речовину 0, 086 грам у медичному шприці, отримавши за це 300 грн.
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 4 листопада 2020 року вказаний вирок залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати оспорювані вирок та ухвалу й закрити кримінальне провадження відповідно до п. 3 ч. 1                   ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) через істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог вказує, що викладені                     в судових рішеннях фактичні обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих злочинів не ґрунтуються на досліджених у суді доказах. Зазначає про недопустимість доказів, отриманих під час проведення  негласних слідчих (розшукових) дій (далі – НСРД) у кримінальному провадженні, оскільки вони містять ознаки провокації злочину,  так як залегендована особа перша телефонувала засудженому з проханням продати наркотичні засоби. Стверджує, що в основу обвинувального вироку за епізодом  від 10 травня  2019 року судом першої інстанції покладено недопустимі докази, оскільки відомості щодо вчинення цього злочину не були внесені до Єдиного реєстру досудових рішень (далі – ЄРДР). Вказує, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження законності походження грошей, які були використані для проведення обох оперативних закупок. На переконання захисника, при перегляді вироку суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином усіх доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, та не усунув усіх порушень, які, на думку адвоката, були допущені судом першої інстанції, а тому вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною.
Перевіривши доводи касаційної скарги захисника та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
За правилами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Умотивованим є рішення, в якому наведені належні                    й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 , поміж іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить дати зібраним у ній доказам іншу оцінку, ніж її дали суди нижчих інстанцій,тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. 
Як убачається зі змісту вироку районного суду, у цій справі фактичні обставини були встановлені судом і зроблений у ньому висновок щодо винуватості    ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до                ст. 94 КПК.
Так, у своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1                          у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, за викладених у вироку обставин підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_5 - залегендованою особою,   ОСОБА_6 , який був понятим під час проведення оперативних закупок 10 травня та 19 червня 2019 року; постановами прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та відповідних доручень, а також даними протоколів про їх результати                               від 10 травня та 13 червня 2019 року з аудіо- відеозаписами; дослідженням інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру телефону,                 який належав засудженому; висновками: судово-хімічних екпертиз №873                      від 20 травня та №1131 від 10, експерта №1129 від 11, №1188 від 16, № 1187                від 17, №1221, № 1224, №1225 №1189, №1230 від 22, №169 від 29 липня,  №1304 від 5 серпня 2019 року.
Незгода захисника з висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
Як убачається з копії ухвали, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи сторони обвинувачення та захисту, забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їхніх процесуальних прав                   і виконання процесуальних обов`язків, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК. 
Так, при перегляді вироку районного суду апеляційний суд ретельно перевірив усі доводи наведені в апеляційній скарзі засудженого та надав на них умотивовані відповіді, вказавши підстави, на яких визнав ці доводи неприйнятними.
У тому числі цей суд перевірив належним чином і доводи апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, щодо відсутності ознак підбурювання ОСОБА_1 до вчинення злочину працівниками поліції, на які надав вичерпні відповіді у своєму рішенні та навів конкретні мотиви з яких визнав ці доводи безпідставними. 
Так, у своєму рішенні апеляційний суд, погодившись із судом першої інстанції, вказав про наявність обґрунтованих підстав для проведення оперативних закупок, так як в розпорядженні органу досудового розслідування були достатні дані для проведення негласних слідчих дій, що підтверджується показаннями ОСОБА_5 в судовому засіданні про збут ОСОБА_1 наркотичних засобів та дослідженими даними про особу засудженого.
Окрім цього, в засіданні апеляційного суду, як убачається з копії ухвали, обвинувачений сам пояснив, що, збуваючи опій ацетильований, бажав лише допомогти людині, знаючи з власного досвіду наслідки наркотичної залежності, тобто вочевидь діяв з власної ініціативи, а не через підбурювання з боку працівників поліції.
Також, правильно взявши до уваги те, що під час обшуку помешкання                 ОСОБА_1 в його квартирі виявлено та вилучено посуд, медичний шприц                              із концентратом макової соломи, екстракт канабісу, дозріле насіння коноплі та органічні розчинники, що містять ацетон та толуол, апеляційний суд погодився                з вмотивованим висновком районного суду про наявність об`єктивних даних щодо здійснення ним дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, до контролю за вчиненням злочину.
Крім того, спростовуючи доводи сторони захисту про підбурювання до вчинення ОСОБА_1 злочину з боку правоохоронних органів, суди вказали у своїх рішеннях про відсутність у кримінальному провадженні доказів на підтвердження того, що його схиляли до протиправних дій, так як органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб, та навпаки, зазначили про наявність активної поведінки ОСОБА_1 під час вчинення злочину.
Також доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_1 , аналогічні доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , про недопустимість доказів за епізодом збуту опію ацетильованого від 10 травня 2019 року, так як не були внесені відомості до ЄРДР, апеляційний суд ретельно перевірив та дав на них обґрунтовані відповіді, вказавши у своїй ухвалі конкретні мотиви                                                   й підстави з яких він ці доводи відхилив.
Спростовуючи ці доводи, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що з витягу з ЄРДР вбачається, що 6 березня 2019 року органом Національної                          поліції розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12019170040000719 за фактом незаконного збуту чоловіком на ім`я ОСОБА_7 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - опію ацетильованого, за ч. 2 ст. 307 КК. Докази збуту обвинуваченим опію ацетильованого 10 травня 2019 року були здобуті під час досудового розслідування цього провадження, тобто у відповідності з вимогами                            ст. 214 КПК.В подальшому до ЄРДР за №12019170040001763 були внесені відомості за епізодом збуту цією особою опію ацетильованого 13 червня                  2019 року, а постановою прокурора Полтавської місцевої прокуратури                          ОСОБА_8 від 13 червня 2019 року матеріали вказаних проваджень об`єднані                в одне кримінальне провадження під №12019170040000719. Судом не було встановлено даних про отримання доказів до початку здійснення досудового розслідування.
Доводи касаційної скарги захисника про відсутність доказів законності походження використаних під час проведення оперативних закупок грошових коштів, аналогічні доводам апеляційної скарги засудженого, які були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження.
Так, відповідно до постанов прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 від 6 травня 2019 року №616т/19 та від 3 червня 2019 року №772т/19 у кримінальному провадженні №12019170040000719 вирішено провести НСРД – контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_1 особливо небезпечного наркотичного засобу – опію ацетильованого за ціною 100 грн за 1 мл наркотичної речовини, загальною кількістю до 10 мл на суму до 1000 грн з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів (помічених купюр) на території м. Полтави.
Як зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, для проведення НСРД були виділені кошти спеціального призначення в сумі 700 грн, що підтверджується довідкою начальника УПН ГУ НП в Полтавській області від 24 липня 2019 року №973/115/42/01-2019, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій та вмотивованість їх висновків з питань істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навела і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається. 
Вирок та ухвала за змістом відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК. Наведені судами в оскаржуваних судових рішеннях висновки є належним чином умотивованими та обґрунтованими. 
З огляду на викладене, касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення,а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК. 
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 – адвоката ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 4 листопада 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3