Ухвала
Іменем України 
 
04 січня 2021 року                                                                                               
м. Київ
 
справа № 329/999/20
провадження № 51- 6247 впс 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,   
за участю
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання голови Запорізького апеляційного суду про направлення кримінального провадження                                                  № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з Чернігівського районного суду Запорізької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, 
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло подання голови Запорізького апеляційного суду про направлення кримінального провадження                № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з Чернігівського районного суду Запорізької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, на території Донецької області та м. Донецька, тобто поза межами територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Запорізької області. 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надходило.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.
З наданих до суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14 грудня 2020 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшло кримінальне провадження № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1               ст. 258-3 КК України, з ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року про направлення матеріалів кримінального провадження для визначення підсудності.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року постановлено звернутися до Верховного Суду з поданням про визначення територіальної підсудності кримінального провадження № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Подання голови Запорізького апеляційного суду мотивовано тим, що згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення, яке інкримінується             ОСОБА_5 , вчинено в Донецькій області та м. Донецьку, тобто поза межами територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Запорізької області.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, – суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Місце вчинення кримінального правопорушення в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, – це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Участь у злочинній організації, в тому числі й терористичній організації як її різновиді, передбачає існування вже створеної злочинної (терористичної) організації, коли особа не брала участі у її створенні, але вступила (увійшла) до такої організації, створеної іншими особами. 
Вступ особи до терористичної організації означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність намірів.
Кримінальне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 258-3 КК України, вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із перелічених у диспозиції цієї статті дій (злочин з формальним складом), безвідносно до того, чи розпочав їх учасник вчиняти конкретні терористичні злочини, або виконав будь-які дії як особа, яка бере участь у діяльності терористичної організації.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.
До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 22017080000000080,   ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що у 2014 році вступив до незаконного збройного формування «Батальон ВОСТОК» № 08818 «міністерства оборони Донецької Народної Республіки 1-го армійського корпусу народного ополчення» № 4166, у складі якого з липня 2014 року по даний час бере активну участь у злочинній діяльності терористичної організації «ДНР», що полягає у збройному протистоянні військовослужбовцям Збройних Сил України, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення Антитерористичної операції на території Донецької області (в подальшому Операція Об`єднаних Сил) поблизу населених пунктів Красногорівка, Мар`їнка, Карлівка, Степано-Кринка, а також з охорони західних околиць м. Донецька, у тому числі                                   АДРЕСА_1 , що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.
Однак відомостей про місце вступу ОСОБА_5 до терористичної організації «Донецька народна республіка», що передує іншим його діям з участі у терористичній організації, що визначають момент, з якого кримінальне правопорушення за ч. 1           ст. 258-3 КК України буде вважатися закінченими, обвинувальний акт не містить. А тому конкретне місце вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення встановити неможливо.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що досудове розслідування здійснювалосяслідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, процесуальне керівництвозабезпечувалось відділом нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби Запорізької обласної прокуратури.
Згідно з правилами ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 34 КПК України передбачені повноваження Верховного Суду щодо направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а не визначення його підсудності.
З огляду на викладене, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК України, підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів колегія суддів не вбачає, а виняткових випадків не встановлено.
Таким чином подання голови Запорізького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з Чернігівського районного суду Запорізької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд 
постановив:
Подання голови Запорізького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 22017080000000080 від 24 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1               ст. 258-3 КК України, з Чернігівського районного суду Запорізької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                   ОСОБА_3